Feljegyzések Dolinán

Zenés biblioterápia Dolinában

A foglalkozás ideje: 2001. május 10. (17-18 óra)		Száma: 1.
		helye: Dolina
		vezetője: Mező Tibor				Koterapeuta: nincs

Résztvevők:	Sz. Judit	A. Béla	B. P. Julianna		 G. Jánosné
		G. József	H. József	B. Zoltánné 		T. Nikolett
		E. Józsefné	B. Anna	 P. Sándor 		U. Tibor	12 fő

Téma: Makám és Kolinda: Szélcsend után. (Hanglemez) [Nagy László: Bánatot váltunk c. versének megzenésítése.]
	Luminiţa Mihai Cioabă: A cigánylány átka
	Nagy László: Bánatot váltunk

A foglalkozás menete:
	A gyülekezés perceit felhasználom arra, hogy megtanuljam az érkezők neveit, ők már egymást ismerik. Ezzel a bemutatkozással, és a foglalkozás működésének ismertetésével motiválom őket a feladatra. Azt tudatosítom, hogy többnyire az anyagi boldogulását keresik az emberek, miközben a változtatáshoz először a szellemben kell megtalálni a módot. A műalkotás követése kapcsán próbáljuk tetten érni gondolatainkat és érzéseinket, melyek éppen a körünkben keletkeztek, és ezeket egymással megosztjuk, megbeszéljük.
	Kérdeztem a kör tagjait, hogy érzik magukat. Jó érzetüket vallották meg, kivéve három főt. U. Tibor fizikai és szellemi leépülésére panaszkodott, amit a körben szeretne megállítani, ha a foglalkozás nem lesz rá jó hatással, nem fog járni. B. Zoltánné nincs jól, kívülállását testtartásával, nem odafigyelésével is kifejezi, sok problémájára hivatkozik. B. P. Júlianna is panaszkodik.
	A témát ajánlva zenei bejátszással kezdem, a szöveget kézbe kapják, olvassák. A téma verbálisan nincs megfogalmazva, rezonanciára várok. A dal után felolvasom Cioabă versét.
	T. Nikolettből a ,,milyen szép ez a vers” tör fel Nagy László kapcsán. P. Sándor a zenére reflektál, reneszánsz stílusra gondol a 18. századból. Tapintatosan helyreigazítom. Hamarosan megoszlik e vers értelmezése: szerelmes vers (P. Sándor, A. Béla) vagy a szeretet himnusza (G. József). G. József ráérzése ez utóbbira és a csoportvélekedéssel szembeni állásfoglalása dicsérendő. U. Tibor javasolja újrahallgatni a zenét, aminek a csoport helyt ad. A meghallgatás után nyomban eldől a kérdés, mert A. Béla a Pál apostol szeretethimnuszára asszociált nyomban, a szerelmi szenvedély A cigánylány átkát jellemzi. Sz. Judit a beszélgetésben inadekvát volt egyszer, mert míg a többiek egyértelműen Nagy Lászlóról nyilatkoztak, Sz. Judit ezt nem vette figyelembe, a másik versre tért, messze a tárgytól.
	H. József a vers hátterében háborús élményeket sejtett, amit nyomasztó társadalmi légkör, egyéni kálváriaút szintén magyaráz. A versben érvényesülő képes beszédet értette a csoport. A szeretet fontosságát kiemelték, úgy tűnt nekem, hogy éhesek a szeretetre, s messze állnak annak a közhelyszerűségétől.
	A foglalkozást azzal zártuk, hogy meginterjúvoltuk azokat, akik induláskor még nem érezték jól magukat. U. Tibor kifejezetten feldobott, jó hangulatról beszélt, B. Zoltánné oldottságról, akaratlan, indirekt figyelemről, amit megtámogattam, s a problémamegoldás indirekt módszereire utaltam. B. P. Julianna feszültsége oldódott, mint mondja, nyugodtabb lett, tetszett neki a zene. T. Nikolett gátlása, csoporttól való félelme megszűnt.

A foglalkozás ideje:	2001. május 17. (17-18 óra)		Száma: 2.
		helye:	Dolina
		vezetője: Mező Tibor				Koterapeuta: nincs

Résztvevők:
		T. Zsuzsanna		E. Józsefné
		U. Tibor		A. Béla			8 fő
		V. V. György		Sz. Judit
		G. József		P. Sándor

Téma: L. M. Cioabă: A cigánylány átka
	Kányádi Sándor: Csipkebokor az alkonyatban. 386-387. oldal
	Bizet: Carmen. Virág-ária, II. felvonás. Ilosfalvy Róbert előadásában. In Magyar előadóművészek.

A foglalkozás menete:
	B. Zoltánné végleg a felmentését kérte a foglalkozás alól, általános rosszul létére hivatkozott, T. Nikolett csupán most szeretne kimaradni. A foglalkozáson kívül mondta el véleményét a versről, apa-gyermek viszonyt érzékelt benne, mintha saját ellenérzését látná apja iránt, bár ezt nem erősítette meg. B. P. Julianna és B. Anna nem indokolta távollétét. Új tagja a körnek T. Zsuzsanna és V. V. György. A temetés miatt kimaradt H. József, G. Jánosné, ellenben P. Sándor néhány perccel később megérkezett.
	A felolvasás és a zenehallgatás megfigyeléséhez előzetes szempontot adtam, eszerint a résztvevők érzékeljék a vonzalom kifejezésének tónusát. P. Sándor a vers kapcsán jól láttatta, hogy a vonzalom fölékerekedik a taszításnak, feltételes módban beszél a cigánylány. U. Tibor a zenében figyelt fel arra, hogy az előadó hosszan kitartja a hangot: ,,imád e szív”.
	T. Zsuzsanna a szerelem szeretetté alakulásáról beszélt, a szerelem szinte őrület. Annyiban megerősítettem, hogy a szenvedélyt látva, a magunk életében temperamentumosak lehetünk.
	Ígértem a csoportnak, hogy a kérésükre bemutatom a vers szerzőjét, ehhez felhasználtam Kányádi Sándor leírását, amit nagyon élveztek.
	E. Józsefné a foglalkozás előtt indulattal volt tele, mert kolléganője az ügyelet korábbi átvételét sérelmezte, hogy időben ideérjen a csoportra, egyébként a csoportmunka csendes támogatója, miként G. József is. Sz. Juditnak az a véleménye, hogy a zenét elfogadó magatartásnak körünkben az az oka, hogy a dolinai ápoltak legjava jár ide.
	A. Béla a foglalkozás légkörét összevetette a szálláson uralkodó hangulattal, a véleménye szerint a különbség olyan, mint ami az asztali és a minőségi bor között van. V. V. György nehezen oldódott fel, lépéshátrányban érezte magát társaihoz képest.
	A foglalkozás végén megbeszéltük, hogy új téma után nézünk legközelebb.

A foglalkozás ideje: 2001. május 24. (17-18 óra)				Száma: 3.
		helye: Dolina
		vezetője: Mező Tibor				Koterapeuta: nincs

Résztvevők: 
		H. József			T. Nikolett
		P. Sándor			U. Tibor
		E. Józsefné			V. V. György		9 fő
		B. Anna			A. Béla
		V. Zoltán

Téma:	Reneau Z. Peurifoy: A szabadság ösvénye
	Weöres Sándor: A teljesség felé (részletek)

A foglalkozás menete:
	G. József az intézetből eltávozott. T. Zsuzsanna rosszul léte miatt nem jött el. Sz. Judit felmentését kérte, mert író-olvasótalálkozóra ment. B. P. Julianna és G. Jánosné nem hagyott üzenetet. Új tag az önként jelentkező V. Zoltán.
	A választott téma arra késztet, hogy önmagunkról nyilatkozzunk: mennyiben szeretem, értem, kontrolálom magamat. Zenei párhuzamra nem volt módunk figyelni, mert a csoportszobában a lemezjátszó hiányzott. A csoport sajnálta, hogy nem hallhatták Vivaldi Négy évszakját. A verset T. Nikolett olvasta fel, majd a kézbe kapott szöveget csendben áttanulmányozhatták a résztvevők. Nikolett átéléssel, némi sikerrel olvasott fel.
	P. Sándor nyomban, vehemensen nyilatkozott. Úgy találta, hogy a versszerző magasra helyezi önmagának a mércét. U. Tibor, V. Zoltán, T. Nikolett ezt megtámogatta. Javasoltam, hogy az előmenetelt átfogásként szemléljék:
			,,Mind jobban és jobban tudom
			ölelni és szeretni önmagam,
			egész-magam,
			s egészebben ölelni s szeretni másokat.”
						(R. Z. Peurifoy)
	P. Sándor és V. Zoltán. átérezte a műben a derűt, amit önmaga fölött érez az ember, ha kineveti gyarló hibáit. A csoporthangulat élénk, forrásban lévővé vált.
	A figyelmet a 2. versszakra tereltem, ahol a nyelvtani megfogalmazás próbára teszi a jelentést feltáró nyelvérzékünket. A. Béla egyértelműen fogalmazási hibát lát. A közös gondolkozás eredménye, hogy érzéseink a patakhoz hasonlóak, melyek átfolynak rajtunk, ha a patak zsilipjeit kinyitjuk, ill. feloldjuk gátlásainkat.
	Észreveszem E. Józsefné magába fordulását, a megszólalás lehetőségét kihasználja. Gondolatban máshol jár, intrikák zavarják, és az, hogy nem érzi jól magát Dolinán. Tudatosítjuk számára, hogy sokat fejlődött az utóbbi hónapokban, magára gondot visel, akarata karakteressé teszi, legfeljebb még a magasabb rendű céljait nem érte el.
	A foglalkozás legjelentősebb fordulata, amikor T. Nikolett kijelenti, hogy ő nem szereti önmagát, mitévő legyen. A tanácsadást a csoport felé irányítom. A. Béla és E. Józsefné segítő szándékkal szólnak hozzá. E. Józsefné szerint az nem megoldás, hogyha Nikolettnek valamit nem engednek meg, akkor öngyilkossági kísérlettel zsarolja a közösséget. Én figyelmébe ajánlottam Weöres Sándor szavait, hogy tulajdonságait rendezgesse.

A foglalkozás ideje:		2001. május 31. (17-18 óra)			Száma: 4.
		helye:		Dolina
		vezetője:	Mező Tibor			Koterapeuta: nincs

Résztvevők:	P. György			A. Béla
		T. Nikolett			P. Sándor
		H. József			G. Jánosné		10 fő
		T. Zsuzsa			V. V. György
		U. Tibor			E. Józsefné

Téma:	Reneau Z. Peurifoy: A szabadság ösvénye. Ford. Karay Lajos
	Weöres Sándor: A teljesség felé. Részletek.
	Zene: Vivaldi: A négy évszak. (A Tavasz első tétele.)

A foglalkozás menete:
	B. Anna bejelentette kimaradását a foglalkozásról, alacsony iskolázottságára hivatkozott. V. Zoltán konyhai szolgálat miatt nem tudott jönni. Sz. Juditról nincs hírünk. Új tagnak jelentkezett P. György.
	A csoport kérte, hogy a foglalkozást a szabad ég alatt tartsuk, csupán a zene meghallgatására mentünk be a terembe. A zenei bejátszáshoz megfigyelési szempontnak adtam a hangszerszóló és a zenekari részek különbözőségének észrevételét. A zene hangulatát egyértelműen vidámnak értékelték (P. Sándor, A. Béla)
	A. Béla a versekkel kapcsolatban a természetben meglévő sok-sok szépségről beszélt, amit észre kell venni. Pozitív gondolkodásra, küzdelemre sarkallt. T. Zsuzsa megtörve került ki magánéletének veszteségeiből. P. Sándor elmesélte balesetét, katonaéletét, ejtőernyős ugrásait. Mindezek fényében A. Béla úgy módosítatta véleményét, hogy életművésznek kell lennie annak, aki megfelel a fenti követelményeknek.
	A szépség helyét kereste az életünkben E. Józsefné, egyre inkább gyönyörűségét leli a művészetben. Önmagát befolyásolható embernek ítéli, aki vonzza a rosszat magához. Úgy próbáltuk segíteni, hogy ne tételezzen magáról ilyet, mert akkor cselekedetei kimenetelében prognosztizálja a sikertelenséget, a helyes magatartásra és cselekedetre ügyeljen.
	P. György a foglalkozás elején szólt néhány mondatot, egyébként hallgatott. U. Tibor és H. József is visszafogottabb volt a szokottnál. T. Nikolett élénk volt, látszott a téma iránti érdeklődése.
	A foglalkozás légköre oldott, tempója pergő volt. A műről az életvezetésre asszociáltak a résztvevők.

A foglalkozás ideje: 2001. június 28. (17-18 óra)			Száma: 5.
		helye: Dolina
		vezetője: Mező Tibor					Koterapeuta: nincs

Résztvevők: 	T. Nikolett
		P. Sándor				4 fő
		U. Tibor
		A. Béla

Téma:	Rákos Sándor: Táguló körök
	Zene:	Dvoŕák: Symphony No. 9. in E major, Op. 95. (,,From the new Word”)
		IV. Allegro con fuoco
		Czech Philharmonic Orchestra, Václav Neumann

A foglalkozás menete:

	E. Józsefné, H. József, G. Jánosné kulturális rendezvényen vettek részt, így a foglalkozásról elmaradtak. B. P. Julianna azt az üzenetet hagyta, hogy nagyothallása miatt nem lehet teljes értékű tag, ezért kérte felmentését. T. Zsuzsanna kórházban van, V. V. György rosszulléte miatt maradt távol. V. Zoltán konyhai szolgálatot lát el, P. Györgyről nincs hírünk.
	A résztvevők mindnyájan jól érzik magukat. Szokásainkhoz híven zenei bejátszással kezdünk. Megfigyelési szempontnak adom, hogy a főszólam milyen hangszer-együttessel csendül fel. U. Tibor a dallamot ismerősnek tartotta, a zene tónusa alapján P. Sándor és A. Béla Verdire gondolt, a támpontnak adott cseh zeneszerzőről P. Sándornak eszébe jutott Dvoŕák neve. Felismerték mind a fúvósok, mind a vonósok szerepét. A zene hallgatását beszélgetéssel követték.
	A verset kézbe kapták, de kérték a vers felolvasását a hangsúlyozás miatt. U. Tibor és T. Nikolett reakciója: közös felcsattanás a vers szépségéről. A. Béla szerint a költőt negatív hatás késztette a vers írására (II. tétel). P. Sándor a költőben valamely eredendő kifejezni vágyást regisztrált, de mikor kértem, hogy szövegelemmel is támassza alá feltételezését, nem talált rá a III. tételre (,,Mi akar teljesedni bennem…” stb.). U. Tibor végigköveti a vers tartalmi elemeit: kimarad a kelepcébe zártság, érzékeli az elrejtőzködést, s eljut az V. tételhez (,,csak az maradt meg, ami emberi!”).
	Külön perceket szántunk annak kibontására, hogy mit takar az ,,emberi” fogalma. A. Béla a szeretetet látja benne, P. Sándor a kapcsolatokra asszociál.
	Rátértünk arra, hogy Dolinán a közösség megszervezését milyen elvek szerint végzik, mert igen hatékony, és mélyen lenyúl a betegek személyiségéhez. A. Béla úgy magyarázta, hogy a bizalmi pozíciókat kulcsemberek látják el a helyi szinteken.
	T. Nikolett passzív, nem volt komoly gondolata a versről, a beszélgetésről.

A foglalkozás ideje:	2001. július 5. (17-18 óra)			Száma: 6.
		helye:	Dolina
		vezetője: Mező Tibor					Koterapeuta: nincs

Résztvevők:
		P. György			H. József
		U. Tibor			T. Nikolett
		P. György			P. Sándor
		V. V. György			E. Józsefné		9 fő
		A. Béla

Téma:		Váci Mihály: Szelíden, mint a szél
		Illyés Gyula: A szil és a szél
		
		Zene: G. F. Händel: Tűzijáték szvit

A foglalkozás menete:

A távolmaradók közül T. Zsuzsanna kórházban van. G. Jánosné és V. Zoltán nem hagyott üzenetet. Bátortalanul tévedt a csoportra P. György, aki ugyan nem okozott állapotánál fogva zavart, de két hozzászólása inkoherens volt.
	A zenei bejátszás elé azt a kérdést tettem fel, hogy felismerik-e, mely korszak zenéje csendül fel. V. V. György Vivaldi asszociációja állt a legközelebb a hallottakhoz, hiszen barokk muzsika szólt. A dallamok és a versek egyaránt tetszést arattak.
	A két vers felvezetéséhez magunkat próbatétel elé állítottam, értjük-e a költői nyelv legsajátosabb elemét, a képes beszédet. Így alakult ki a beszélgetés fő szála. U. Tibor felismerte a Váci versben, hogy itt egy ember jellemfejlődése áll a középpontban. Megkülönböztette az indulás éveit, majd a konfliktust, s végül a felemelkedést, amikor az emberszeretet által maga mellé tudja állítani a költő még az ellenségeit is. Jól felismerték, hogy a növények emlegetése mögött az embereket kell látni.
	Az Illyés Gyula verse nehézséget okozott. P. Sándor észrevette a nyers erőszak alkalmazását az emberen, A. Béla pedig felfigyelt a természet erejére, a megfelelő időben a lombját elhullatja a szilfa, aki ezt sietteti, az hibázik. V. V. György az elmúlás fájdalmát látja megtestesítve a versben, s ehhez a véleményhez a többiek is csatlakoznak. Figyelmükbe ajánlom annak mérlegelését, hogy a szilfa úgy érez, mint ,,vallatott rab a pofonok alatt”. A költő inkább a szabadságküzdelmeknek állít emléket. A költemény értésének egyik technikája lehet, hogy kiválasztjuk a 3-4 kulcsszót, de erre nem kerítettem sort, inkább az érdekelt, hogy melyik költő világa tetszett jobban a résztvevőknek, kinek az egyik, kinek a másik, zárásképpen nekem mind a kettő.

A foglalkozás ideje:	2001 július 12. (17-18 óra)			Száma: 7.
		helye:	Dolina
		vezetője: Mező Tibor					Koterapeuta: nincs

Résztvevők:
		U. Tibor		Sz. Judit
		V. V. György
		A. Béla						6 fő
		H. József
		P. Sándor

Téma:	Gál György Sándor: Ismerkedés a zenetörténettel
	(Pjotr Iljics Csajkovszkij 283-285. oldal)

	zene: P. I. Csajkovszkij: B-moll zongoraverseny (első tétel)

A foglalkozás menete:

	P. György megjelent a foglalkozáson, de a körzeti orvos rendelésére elment hamarosan. T. Nikolett felmentését kérte, abban állapodtunk meg, hogy újból bekapcsolódhat a csoportba, ha szükségét érzi. E. Józsefné és V. Zoltán szolgálatban volt. G. Jánosné készült jönni, mégsem érkezett meg. T. Nikolett kihívta a csoportról P. Sándort, így késve indultunk, mert Sándorra vártunk.
	A megérkező körben hogylétükről szóltak a csoport tagjai. Csupán Sz. Judit nem érezte jól magát. Szociális helyzetére panaszkodott. Olyan mértékben nyújtotta el többször is a mondanivalóját, hogy a többiek számára zavaró volt, ezért kértem, hogy megszólalását szabályozzuk, jelezze, ha szót kér, s csak akkor szóljon, ha engedélyt kap rá tőlem. Még így is nehezen alkalmazkodott.
	A zene megszólalása előtt csupán a nemzeti jelleg kitalálását kértem. Nem ismerték fel az orosz zenét. (A kazettát fordítva tettem be, így ez a baki megzavarta a harmonikus zenehallgatást.)
	A felolvasott részlet Csajkovszkij bátyjának szavai a nagy zeneszerző halálának körülményeiről. Mi az élet értelme, hogyan küzd az alkotó ember a kortársaiért? 
	A beszélgetésből egyértelműen kiderült, hogy a művésztípust a kör tagjai jól tolerálják, tisztelik érzékenységét, alkotóképességét, elismerik eredményeit (A. Béla, H. József, P. Sándor, U. Tibor) Az élet értelméről a meditálás elmaradt, pedig a szöveg kínált kapcsolódási pontokat.
	Megegyeztünk végezetül abban, hogy szervezünk Dolinán egy író-olvasótalálkozót, elhívjuk Pákolicz Mihályt, aki Pomázról írta meg nemrég megjelent verseskötetében az élményeit.
	A foglalkozás menete vontatott volt. A kellő motiváció a zenére és a szövegre nem jött létre, a foglalkozás légkörében volt egy kis bizonytalanság.

A foglalkozás ideje:	2001. július 26. (17-18 óra)		Száma: 8.
		helye:	Dolina
vezetője:	Mező Tibor				Koterapeuta: nincs

Résztvevők:
		Sz. Judit
		A. Béla
		V. V. György			5 fő
		E. Józsefné
		P. Sándor

Téma: Faludy György: Ballada Nulla Károly életéről
	Zene: Vujicsics együttes (Samo sviraj [Te csak énekelj] c. kazettáján a Seljančica.)

A foglalkozás menete:

	U. Tibor és T. Zsuzsa kórházban van. T. Nikolett a felmentését véglegesen kérte. G. Jánosné rosszullétre hivatkozott, ezért elmaradt. V. Zoltán szolgálatban van, P. György nem hagyott üzenetet, H. József az orvosi szemle miatt nem tudott jönni.
	A motiváció után felcsendült a zene. Azt kértem, hogy próbálják felismerni a hallott zene hangulatát, hiszen ez rokon a majd felolvasott versével. A hallgatás közben találgatták a szerzőt, V. V. György felismerte a délszláv, Sz. Judit a szerb dallamot. A vers felolvasásával sikerült helyenként nevetést csalni az ajkakra, a komolyság mégsem szorult háttérbe.
	A zene hangulatára szélsőséges válaszok születtek, a melankólia (V. V. György) és a váltakozó hangulat (P. Sándor) mellett az oldottig (Sz. Judit) egyaránt. Rátértünk a versre, de a témát lebegtettem, hiszen az volt a célom, hogy valaki kimondja, a versre és zenére a vidámság jellemző.
	A. Béla a versben észrevette a kontrasztot, a sikeres, teljes életutat az elbeszélő unottnak tekinti, nincs vele megelégedve. Az ilyen magatartást A. Béla cinikusnak tekintette. Kerestük a versre jellemző stíluskategóriát, véleményem szerint az ironikus stílusra láttunk itt példát. V. V. György ezt követően kapcsolta össze a zene és vers hangulatát: vidám. Módomban állt hivatkozni a tagok bujkáló nevetésére, s arra, hogy keressük mindennapjainkban a vidám pillanatokat, igyekezzünk oldottak lenni. A Vujicsics együttes bemutatott dala dallamos, pergő, kedve kerekedik az embernek táncolni rá.

A foglalkozás ideje:	2001. augusztus 2. (17-18) óra				Száma: 9.
		helye:	Dolina
vezetője:	Mező Tibor					Koterapeuta: nincs

Résztvevők:
		K. Géza			Sz. Judit
		G. Vilmosné			P. Sándor
		V. Zoltán			V. V. György		10 fő
		A. Béla			H. József
		G. Jánosné			E. Józsefné

Téma:	Kodály Zoltán: Psalmus hungaricus Op. 13. (1923)
	(Magyar Állami Hangversenyzenekar, vezényel Kodály Zoltán)

A foglalkozás menete:

	U. Tibor és T. Zsuzsanna kórházban van. P. György nem hagyott üzenetet a távolmaradására. G. Vilmosné és K. Géza először vesz részt a foglalkozáson. Velük kapcsolatban az a megállapodás született, hogy két-három foglalkozás után megítélik, hogy javukra válik-e az együttlétünk, az igenlő esetben folyamatosan járnak az irodalmi körbe.
	A bemutatkozás után a tagok hogyléte felől érdeklődtem. P. Sándor látogatójának elmaradása miatt izgatott, E. Józsefné a nyugtató hatására már képes a csoportra jönni. G. Vilmosné különösen érzékeny testvére elhalálozása miatt, kérte, hogy a halál ne legyen téma. Felvilágosítottam, hogy hasonló helyzetben gyakran előfordul az, hogy az illetőt a fájdalmára emlékezteti olyan dolog, amiről másoknak ilyesmi egyáltalán nem jutna az eszébe. A felhangzó műben fel fog csendülni a szenvedésben való megmártózás után a megvigasztalódás is, erre az utolsó tételre figyeljen főképpen. V. Zoltán azért boldog, hogy kijárhat dolgozni, A. Béla és G. Jánosné pedig azért, hogy van munkájuk az intézetben.
	Mielőtt a művet meghallgattuk volna, hosszan előkészítettem a várható zenei hangokat. Egy vulkán működését idéztem a képzelet elé, mintha ez a fájdalmak közepette a lelki életünk kitöréseit jelentené. A mű meghallgatása után gyakran fejezték ki a felkeltett érzéseiket a tagok a vulkán metaforájával. Miközben hallgattuk a zenét, a szövegkönyv alapján mindenki olvashatta a művet. K. Géza látszólagos kivételével a résztvevők átadták magukat az élménynek. G. Vilmosné egy üstdob váratlan hangjára megijedt.
	Arra a kérdésre, hogy ki maradt kívül a zene hatásán, senki nem jelentkezett. P. Sándor jó érzékkel vette észre, hogy az 55. zsoltárt átdolgozó Kecskeméti Vég Mihály beépítette saját érzéseit a műbe. P. Sándornak nagyon tetszett ,,Az igazakat te mind megtartod” kezdetű strófa, G. Vilmosnének pedig az ,,Istenem Uram! kérlek tégedet” kezdetű.
	A beszélgetés további folyama arról szólt, miként viselkedjen helyesen konfliktusokban az ember. Ez a szakasz a tagoknak spontán beszélgetése volt egymás közt, amit hagytam kommentárok nélkül zajlani. Az idő előrehaladottsága miatt nem kértem reflexiót az együtt töltött időre.
	Szabadság miatt a foglalkozás szünetel augusztus 30-ig.

 
A foglalkozás ideje:	2001. szeptember 6. (17-18 óra)		Száma: 11.
helye:	Dolina
vezetője:	Mező Tibor					Koterapeuta: nincs

Résztvevők:	Sz. Judit
		P. Sándor				3 fő
		E. Józsefné

Téma:	Sámuel I. könyve 25. (Szent Biblia)
	J. Haydn: Szerenád az F-dúr vonósnégyesből, Op. 3 Nr. 5.
	(Magyar Kamarazenekar, hangversenymester Tátrai Vilmos)

A foglalkozás menete:
A résztvevők alacsony létszáma meglepett. Háttérben a müncheni kirándulás, a nagycsoporton való tájékoztatás elmaradása, U. Tibor elvesztése, eltávozás az intézetből, és bizonyára az érdeklődési kedv megcsappanása áll. Felmerülhet a csoport újraszervezésének szükségessége.
A témafelvetést feladatmegoldásra cseréltem. A szövegértés a szellemi tisztázódás fokozatain keresztül visz. Össze nem tartozó elemek szétválogatása (pl. borsó és lencseszemek) a rendélményt kelti. Miben áll Nábál bolondsága és Abigail okossága? Feltárni a történést a bibliai szövegből kevésbé gyakorlott olvasónak feladatot jelent. A zenemű kiválasztása abból a megfontolásból fakadt, hogy keményebb vagy lágyabb benyomást kell keltenie, attól függően, milyen hangulatban érkeznek a csoportra a résztvevők. A lágyabb dallam mellett döntöttem, amit megbántam, mert szakadék keletkezett a szöveg és a zene közt. Ezt nyomban visszajelezte E. Józsefné, akit a zene andalított, kellemes környezetbe repített (pl. egy kastélykertbe), a bibliai nyelvezet pedig taszította, mint mindig korábbi életében.
Nem olvastam fel a művet, a hangsúlyozásból eredő segítségadás tehát elmaradt, ki-ki maga olvasott. A vártnál nehezebbnek tűnt a szövegértés. E. Józsefné semmit, S. Judit alig valamit értett, azt sem tudta igazán megfogalmazni. P. Sándornak voltak ötletei, de nem feleltek meg a szöveg tartalmának (pl. Dávid azért haragudott meg Nábálra, mert nem ment el Sámuel temetésére stb.). A starthelyzet bizony a szellemi zavarodottság volt.
Lépésről-lépésre haladtunk. El kellett képzelni azt, hogy Dávid a pusztában jó szolgálatot tett az állatállomány és a pásztorok védelmével (,,olyanok voltak reánk nézve, mint a kőfal”). Kérésének visszautasítása – Nábál által – haragra gerjesztette. Annak elemzése, hogy miben állt Abigail közbelépésének lényege, tehát milyen gondolatokkal győzte meg Dávidot, hogy békéljen meg, a következő csoport témája maradt.
E. Józsefné felcsattanása, hogy most már értem, mi is lehet a szövegben, jelezte, hogy sikerült elmozdulni a holtpontról.
[A foglalkozás elején Sz. Judit tájékoztatott, hogy a Nagy Világ folyóiratból kíván szövegeket feldolgozni az érdeklődőkkel együtt. A feladat nehézsége (világirodalom ismeret, fordított szövegek) és Judit kétes példamutatása számomra elképzelhetetlenné teszi a vállalkozás sikerét.]

A foglalkozás ideje: 2001. szeptember 13. (17-18 óra)		Száma: 12.
helye: Dolina
vezetője: Mező Tibor					Koterapeuta: nincs

Résztvevők:
		Z. Zsuzsa
		P. Tibor
		Sz. Judit				5 fő
		P. Sándor
		G. Jánosné

Téma:	Sámuel II. könyve 25.
	Liszt Ferenc: Magyar rapszódiák (II. rapszódia)
	[Szegedi Szimfonikus Zenekar, vezényel Pál Tamás]

A foglalkozás menete:
	Rosszullétére hivatkozva kérte távolmaradását V. V. György. A. Béla pedig munkaterápiában vesz részt. T. Zsuzsannáról, E. Józsefnéről és P. Györgyről nincs hírünk. H. József orvosi vizsgálaton vesz részt. Új jelentkező Z. Zsuzsa és P. Tibor.
	Az ismerkedés és tájékoztatás után meghallgattuk a zenét. Z. Zsuzsa felismerte a szerzőjét. P. Tibort Szabó István Apa c. filmjének zenéjére emlékeztette. Most a zene és a szöveg hangulata összeillett. Az irodalmi művet most hangosan felolvastam. Z. Zsuzsa számára élmény volt, hogy hallgatás után értette a mű tartalmát.
	A beszélgetés további menetéből kiderült, hogy a mű lényegét értik. Abigail viselkedése P. Sándornak tetszésére volt, mert értelmével hamar felismerte a veszélyt, és megtalálta azokat a szavakat, amelyekkel Dávidot eltérítette szándékától, amivel meg tudta győzni őt. 
	Mindennapi életünkben is előfordulnak a műben hasonló esetek, hiszen erőszakos szándékunktól elállhatunk, megfontoltságunk révén.
	Érdekes volt a foglalkozás végén a tagok nyilatkozata arról, hogyan érezték magukat. P. Tiborban a csoportra jövet nemhogy szorongás, hanem egyenesen félelem lakozott, de ez az ittléte során elmúlt. A többiek is pozitívan nyilatkoztak.
	Megegyeztünk, hogy ezt a témát lezárjuk, s újat beszélünk meg legközelebb.

A foglalkozás ideje: 2001. október 25. (17-18 óra)		Száma: 13.
		helye: Dolina
		vezetője: Mező Tibor				Koterapeuta: nincs

Résztvevők:
		M. Sz. Anna
		E. Józsefné			3 fő
		H. József

Téma:	Sinka István: Alszik
	Márai Sándor: Mikó utca
	Vujicsics együttes: Eto pletem. (Samo sviraj c. kazettán.)

A foglalkozás menete:
	A foglalkozásról P. Sándor és Z. Zsuzsa felmentését kérte, mert rokonlátogatásra mentek az intézetből. V. V. György és G. Jánosné az elhúzódó tisztasági szemle miatt maradtak el, amit jeleztek felém. P. Tibor a csoporton nem kíván részt venni, amit tudomásul veszek. M. Sz. Anna jelezte, hogy telefonügyelete miatt nem lesz rendszeres a jelenléte. P. György elmaradt a csoportról, aminek okát nem ismerem még.
	Tájékoztatást tartottam az irodalmi csoport működéséről, hogy a műalkotás által kiváltott élményeinket, gondolatainkat, emlékeinket beszéljük meg, tehát nem a mű elemzése, hanem bennünk – a mű hallgatása, ill. olvasása közben – lezajló folyamatok az érdekesek.
	A zene meghallgatása átvezet minket a külső világból a csoportlétbe. Majd a verseket hangosan felolvastam. A résztvevők érezhetően a hallottak hatása alá kerültek. A beszélgetés ennek a hatásnak a kifejeződése lett. Hangot kapott a szegénység problematikája (Sinka I. verse). Kivezető utat kínált Márai Sándor, aki munkafeltételeihez közeledett, s megelégedéssel töltötte el őt a folytonosság tudata.
	A csoport különössége mégsem ebben rejlett, hanem az irodalmi művek és a zenei bejátszás összefüggésében (H. József kérdezett rá), ill. a két irodalmi mű kapcsolódási pontjában (E. Józsefné meditált rajta). Lejátszottam még egyszer a Vujicsics együttes számát, s megfigyelhettük a mű egyik részletében a lírai, szomorú hangulatot, ami jellemzi a Sinka verset. A dalt ahhoz hasonlítottam, mint aki betér a csárdába, belép, majd egy pohár bor mellett mereng, ezután beszédbe elegyedik, társaság verődik össze, s végül táncba fognak. A dallamok váltakoznak, gyorsuló fokozatokba fejlődnek.
E. Józsefné érezte, de képtelen volt kimondani a versek közti összefüggést, hogy egymást kiegészítő kapcsolat ez. Nagyon örültem, hogy gondolkodnak a csoport tagjai, s szocializálva vannak az asszociációs viszony tartalmának feltárására.

 

A foglalkozás ideje:		2001. november 8. (17-18 óra)		Száma: 14.
helye:		Dolina
vezetője:	Mező Tibor					Koterapeuta: nincs

Résztvevők:	U. S. Szilárd
		P. Sándor
		H. József			3 fő

Téma: Váci Mihály: Még nem elég!
	Jeremiah Clarke: Trumpet Voluntary (In Maurice André: Musik für Trompete und Orgel 2 lemez)

A foglalkozás menete:

	M. Sz. Anna az olvasmányból kért egy példányt, de a foglalkozáson maradni nem tudott, mert telefonügyeletes volt. V. V. György jelezte részvételét, mégsem jött el. E. Józsefné rossz idegállapotára hivatkozva maradt távol. P. György az intézetből távozott. Sz. Juditról nincs hírünk. Új csoporttag U. S. Szilárd.
	A foglalkozás az olyan ember kapálódzásához hasonlított, mint akit vízbe dobtak, de nem tud úszni. Tisztázódáshoz nem jutottunk el. Ennek legfőképpen U. S. Szilárd patológiás gondolkodása volt az oka. A tájékoztatást a csoport működéséről nem értette. A mű elemzéséhez kötődött, ahelyett hogy a személyre gyakorolt hatást figyelné. Belevetítette a férfi-nő konfliktust Váci Mihály versébe, amit azzal okolt, hogy Isten teremtette Ádámot és Évát, így a teremtés műve kiolvasható minden későbbi produktumból. A mű keletkezési dátumát 1938. március 4.-re tette, minden más időpontot a tankönyvek hazugságainak ítélt. Követelte, hogy előadhassa a verset. Az első versszak első sora után az utolsó versszak első sorát olvasta, majd a második és a többi sorok is így keveredtek, míg át nem tért a rímek alapján a vegyítéshez. A jelentés épségét feláldozta a szertelen logika oltárán. A foglalkozás második felében tollat kért, és átírta a költeményt. Szövegéből eltűnt a pátosz, ami Váci  Mihály legfőbb erénye, jövőre irányultság helyébe a múlt lépett, önmagára és környezetére tett célzásai dehonesztálók (pl. tespedni, eltunyulni, mulya, ill. semmik vagytok), míg mások vulgárisan megalománok (pl. INDULJ!!!! mást is hívni kell hát hívj).
	A magatartásom U. S. Szilárd irányában részben elfogadó, támogató, részben korlátozó volt. A foglalkozásról úgy távozott, hogy tetszett neki. U. S. Szilárddal párhuzamosan P. Sándor is a saját projekcióit hozta, amit határozottan korrigáltam. H. József feladat megoldásnak volt kitéve, hogy melyik korszak eszmeisége jellemzi a verset, be kellett vezetni az ötvenes évek világába.
	A témát átvittük a következő foglalkozásra is. A zene és az irodalmi mű patetikus tónusa megegyezik, erre még figyelmet kell szentelnünk.

A foglalkozás ideje:		2001. november 15. (17-18 óra)		Száma: 15.
		helye:		Dolina
		vezetője:	Mező Tibor					Koterapeuta: nincs

Résztvevők:	U. S. Szilárd
		P. Sándor				4 fő
		H. József
		V. V. György

Téma: Váci Mihály: Út – hóba írva
	Váci Mihály: Még nem elég!
	Jeremiah Clarke: Trumpet Voluntary (In Maurice André: Musik für Trompete und Orgel 2 lemez)

A foglalkozás menete:

M. Sz. Anna és E. Józsefné nem hagyott üzenetet. T. Zsuzsanna jönni fog legközelebb a csoportra, ezt hagyta meg V. V. Györgynek.
	Először U. S. Szilárd érkezett meg. Hajtogatott papírból készítette el egyetemi ,,diplomáját”, amelyre féltett ereklyeként vigyázott, s nekem úgy mutatta meg, hogy más ne lássa. A foglalkozást is úgy élte meg, mintha vizsgahelyzet lenne az egyetemen. Figyelme nem volt leköthető, a csoportkohézióban nem vett részt, 20 perc múlva távozott, miközben a WC-re többször kiment. P. Sándor rászólt, hogy ezért nem is kellett volna idejönnie. Ez a reakció annak ellenére hangzott el, hogy a csoport tagjait toleranciára kértem meg.
	Váci Mihály versének hangneme a pátosz. A zene patetikus volta ezzel rokon. A pátosz érzelmi-indulati emelkedettség, átélhetjük úgy is, mint a tiszteletadás magasztos fokát, pl. ha az uralkodó pár jelenik meg a bálon, s a zene elhalkul, a figyelem megnő, s a résztvevők meghatódnak. A csoport tagjainak tudatosítottam érzelmi repertoárjuk, ismereteik bővítése végett a pátoszt, mint a művészet egyik alapkategóriáját.
	A beszélgetés átterelődött arra, ahogy Váci Mihály apjára visszaemlékezik. P. Sándor észrevette a két generáció közötti konfliktust, az apa megtapadtságát, a fiú haladásvágyát. A jövőtudat helyébe inkább a küldetést helyeztem, hogy a költő a feladatának a mások sorsáról való híradást tekinti. A vezetni tudás technikáit jól érzékeltettük H. József élményei alapján is.
	A csoport tagjai kérték, hogy keressek a karácsonyi műsorukhoz ünnepet méltató, köszöntő bevezetést valamely folyóiratban. Saját kreativitásuk ébresztése végett ajánlottam, hogy maguk fogalmazzanak meg ilyen köszöntőt.
	A témát lezártuk. A foglalkozás élénk, légköre nyílt volt.

A foglalkozás ideje:	2001. november 22. (17-18 óra)		Száma: 16.
	helye:		Dolina
	vezetője:	Mező Tibor					Koterapeuta: nincs

Résztvevők:	U. S. Szilárd
		P. Sándor
		H. József
		V. V. György

Téma: kötetlen beszélgetés

A foglalkozás menete:

M. Sz. Anna telefonügyeletes, A. Béla a műhelyben van elfoglalva, E. Józsefné és T. Zsuzsanna üzenet nélkül távol maradt.
P. Sándor izgalmi szintje olyan magas volt, hogy a műalkotás meghallgatása nélkül a legkülönfélébb témákról beszélt. Élete, gondolkodása ízig-vérig benne volt szavaiban. Kihasználtam az alkalmat, hogy hozzáfűzzem a korrekcióimat. Főként a katona egyoldalú szemlélete miatt.
U. S. Szilárd a foglalkozást türelemmel végigülte. Őt a kreativitás, az írás menti ki a zavaraiból, legalább is így mondta. H. József és V. V. György keveset szerepelt, de érdeklődésük nem lankadt.
Kihasználtam ugyan az alkalmas pillanatot, és felolvastam a választott irodalmi művet (Illés Endre: Történet a szerelemről és a halálról), a történelemben tébláboló ember mégis érdekesebbnek tűnt, s a beszélgetés medre visszakanyarodott.

A foglalkozás ideje:	2001. november 29. (17-18 óra)			Száma: 17.
	Helye:		Dolina
	Vezetője:	Mező Tibor						Koterapeuta: nincs

Résztvevők:	H. József
		Z. Zsuzsanna
		P. Sándor
		U. S. Szilárd

Téma:	Anthony De Mello: Szeretet
	J. S. Bach: Air aus der Ouvertüre Nr. 3. D-dur BWV 1068
	[Maurice André: Musik für Trompete und Orgel (2)]

A foglalkozás menete:

	M. Sz. Anna, A. Béla, E. Józsefné, T. Zsuzsanna és V. V. György nem hagyott üzenetet.
	A foglalkozás azzal kezdődött, hogy visszaidéztük Z. Zsuzsa kérésére az elmúlt heti beszélgetésünket. P. Sándor jól emlékezett a kifejtett gondolataira (egy gyűrött, szegény, utcasarki prostituált az ő szemében többet ér, mint egy igazgató titkárnője, aki csak flancból kurválkodik).
	Először az olvasmányt, majd a zenét figyeltük meg. A szeretet érzése az emberben lassúfolyású, hosszantartó, szilárd tartás, aminek alaphangja a zenében hasonló benyomást kelt. A szenvedélynélküli hangzás illusztrálására, a szeretet felkeltésére választottam a muzsikát.
	Az érdeklődés ezután átcsapott az irodalmi mű tanulságainak elemzésébe. U. S. Szilárd kérdéseket szegezett P. Sándornak és nekem, fejtsük ki véleményünket. Látható volt, hogy a mű egyéni elolvasására nem volt képes, gondolatai nem voltak, ellenben bombázott kérdéseivel (legalább végigülte a foglalkozást). P. Sándor, Z. Zsuzsa az önzetlen, egymást szerető két testvér példázatát magyarázta. Saját testvéreik között előfordult hasonló esemény, amikor lemondtak valamiről a másik javára. H. József kiemelte a szenteltség magasabb rendűségét a hétköznapi élet követelményei fölött, hiszen a műben szereplő két testvér éjszakai találkozási helyén a falu templomot épített, mert nem találtak ennél szentebb helyet. A hozzám intézett kérdésre úgy válaszoltam U. S. Szilárdnak, hogy csoda az önzetlenségnek ez a kölcsönösen megvalósult formája.
	Ezután következett a foglalkozás legnagyszerűbb része. Miközben Z. Zsuzsa és a többiek konstatálták a szeretet törvényét, szóba hoztam Z. Zsuzsa indulatos magatartását a nagycsoporton. Helyesen járt-e el az idős betegtársával szemben, aki szerinte pikkel rá? Bizony Zsuzsa az igazság saját pártján lévőségét hangoztatta, a másik megértésére semmi erőt nem fordított, gőg, indulat beszélt belőle. Hová tűnt a szeretet önmagából, melyet az előbb olyan szépen felfejtett a műben? Nem lehet belevinni azt a gyakorlatba? Miután más nézőpontokat, példákat idéztem, Zsuzsa lassan csendesebb, figyelmesebb lett. Kezdte belátni, hogy a konfliktus feloldására nem az indulat, a veszekedés az egyedüli módszer. Minősüljön át, parancsoljon tiszteletet magára az idősebbel szemben, kérje harmadik ember segítségét, tehát főként járja át a szeretet a cselekedetei során.

A foglalkozás ideje: 2002. április 11. (17-18 óra)			Száma: 30.
	Helye: Dolina
	Vezetője: Mező Tibor					Koterapeuta: nincs

Résztvevők:	D. László		E. Józsefné
		V. V. György		B. László
		Dr. H. Márta		G. Józsefné		8 fő
		T. Zsuzsanna
		H. József

Téma: Giovanni Battista Pergolesi: Stabat mater.
(Előadja: Czech Philharmonic Chorus. Conductor: Massimo Bruni.)
Fekete István: János
(In Fekete István: Vasárnap délután. Szent Gellért Kiadó és Nyomda, 76-79. old.)

A foglalkozás menete:
	Csoportszervező munkánknak köszönhető G. Józsefné jelenléte, T. Zsuzsanna bizalma.
	A foglalkozás kötetlen beszélgetés jellegét öltötte, oly mértékű volt a nagycsoport utáni feszültség a sportfoglalkoztatás ügyében. Két irányban történt elhatárolódás. Szomorú volna, ha a munkaterápia mellett nem volna Dolinán kulturális, mozgás és szocioterápiás tevékenység, aminek rémét Tóth Géza vetette fel a nagycsoporton való hozzászólásában. A sportfoglalkozás felelőse pedig szakmai rátermettségét is kell, hogy bizonyítsa, amikor gyakorlatokat végeztet a résztvevőkkel.
	Miután nyugvópontra jutott a beszélgetés, hiányát érezték a tagok a zenehallgatásnak és olvasásnak. Ezért úgy döntöttünk, hogy tovább maradunk, így a kiválasztott művet felolvastam, a zenét meghallgattuk, ugyan nem bontottuk ki a benyomásainkat, de teltségérzéssel távoztunk.

A foglalkozás ideje: 2002. április 18. (17-18 óra) 			Száma: 31.
	Helye: Dolina
	Vezetője: Mező Tibor					Koterapeuta: nincs

Résztvevők:	Dr. H. Márta
		D. László
		U. S. Szilárd			5 fő
		H. József
		B. László

Téma:	Vincenzo Bellini: Beatrice di Tenda (részlet az első felvonásból, szoprán)
	Arany János: Az örök zsidó

A foglalkozás menete:
V. V. György és T. Zsuzsa üzenetet hagyott arról, hogy ma távol maradnak. G. Józsefné nem jelzett. E. Józsefné azért maradt ki sokáig a csoportból, mert nem állhatja U. S. Szilárdot.
A figyelem nyomban a témaválasztásra irányult, semmi egyéb szemponttal sem zavarva. Előbb az operából hallgattunk meg részletet. Az énekhang gyönyörű színességét, gazdagságát és a melankóliáját figyeltük, amely Arany János idézett versét juttatta eszünkbe, mert kiéreztük belőle a hajszoltságot, a veszélyeztetettséget. Ekkor még az opera tartalmát nem ismertük, csupán a foglalkozás záró fejezetében olvastam fel az Operakalauzból.
	Az Arany-versben értelmezés tárgyává tette Dr. H. Márta és D. László az örök zsidó jelentését. U. S. Szilárd a helyzettel nem adekvát módon, mint aki később ébredt, a vers kortörténetére kérdezett. Abból kívánta megérteni a verset, hogy mikor íródott. Ellenálltam, hogy ne az ő gondolatmenetén haladjunk tovább, sőt keresse ő is arra a kérdésre a választ, amit előtte tettek fel.
	Az örök zsidó alatt zsidó természetet, kitaszítottságot, üldözöttséget, hazátlanságot, otthontalanságot értettünk: alapnak tekintettük a ,,szívem zsidó” metaforát.
	A vers a lazításra, kikapcsolódásra szólított fel.
	Külön örömforrás volt végigkövetni Beatrice di Tenda hányattatását, az opera tartalmát.

 
A foglalkozás ideje: 2002. április 25. (17-18 óra)			Száma: 32.
	Helye: Dolina
	Vezetője: Mező Tibor					Koterapeuta: nincs

Résztvevők:	H. József
		Dr. H. Márta			4 fő
		D. László
		B. László

Téma:	Beethoven: Für Elise. (Előadja Cziffra György.)
Baranyi Ferenc: Egyszer majd minden összeköt.

A foglalkozás menete:
	T. Zsuzsanna szolgálatban volt, neki Baranyi Ferenc verseit fénymásoltam és adtam oda. V. V. György nem érezte jól magát. U. Sz. Sándorról úgy tűnik, hogy lemorzsolódik a csoportról.
	A zene meghallgatásához és a vers olvasásához megfigyelési szempontnak adtam, hogy jellemzők, jelzők felbukkannak-e a képzeletben. A célom az volt, hogy a bensőségesség hatására ráéreznek-e.
	Dr. H. Márta a zenén elnevette magát, mert eszébe jutott, hogy Kiskovácsiban a zongorán az unalomig játszották ezt a dallamot a betegek. A Für Elise-t gyerekesnek találta. D. László is felismerte a dallamot és szerzőjét. A vers választásában az dominált, hogy törekedtem az egyszerűségre.
	A versben egy kamasz érzelmei ismerszenek meg. D. László idősödő korúnak gondolja (30 év körülinek). Kerestünk érveket a kérdés eldöntésére a versben. Negatív és pozitív, jó és rossz elemek kettősét olvasta ki Dr. H. Márta. Pontosítottam a kettősséget lélekre (érzelmek) és testre, (szív és vér). Kamaszos felfogás ez is. A szeretni-kívánni megkülönböztetése is kamaszos. A másik személynek birtoklása ellenérzetet kelt, mint a rátapadás.
	B. László alig szólt hozzá. Igen aktív Dr. H. Márta és D. László.
	A foglalkozás végén a zene jellegére tértünk rá, mert Dr. H. Márta felvetette, hogy nem érti a zenét. Azt nem is érteni kell, mert nem kognitív, nem verbális. Hangmagasság váltakozása tulajdonképpen, egyéb affektusokkal (hangerő, tempó stb.) – ennyiben még csak nem is érzelem.
	A foglalkozás megmutatta, hogy egyszerű, rövid művek is a megfelelő időben alkalmasak a foglalkozás témájául.

A foglalkozás ideje: 2002. május 9. (17-18 óra)			Száma: 33.
	Helye: Dolina
	Vezetője: Mező Tibor					Koterapeuta: nincs

Résztvevők:	H. József
		Dr. H. Márta			4 fő
		D. László
		B. László

Téma:	Farkas Ferenc feldolgozása: Bihari román táncok.
	(Előadja: Nagy Attila fuvola; Gancsár Vera zongora)
	Fazekas Mihály: Ki a bóldog?

A foglalkozás menete:
U. Sz. Sándor érdeklődése a matematika felé fordult, így felmentését kérte a csoportról. Az új tagok felkérésére irányuló próbálkozásom nem hozott eredményt. Azt tapasztalom, hogy a csoport jelenlegi magja nem nyitott a problémás betegek irányába, őket befogadni nem akarják, velük szemben türelmetlenek, ingerültek. Hozzájuk hasonló, értelmesek irányában tapogatóznak.
A táncdallamok és a versbeli népi bölcsességű életfilozófia sikeres rokonításnak mutatkozott. A zene tetszést aratott. Egy jó terápiás benyomást keltett a lassú fordulat, majd az újra élénkké váló dallam.
A Fazekas-versben szereplő fákat oltó legény, aki élete párjára, családjára, otthonára lel, jó tulajdonságai vannak, szabad, majd békében, egészségben megöregszik naivitásnak tűnt fel Dr. H. Márta számára. Az életpálya programja a többiek számára is idea maradt. A téma arra viszont jó volt, hogy felszínre hozott egy mély vallomást. D. László elvált első feleségétől, mert nem születhetett gyereke tőle, hiszen első abortusza után a nő megsérült. A második házasságában már lett gyerek. Az első feleség még a válás után is ragaszkodott D. Lászlóhoz.
Az életútnak van főmedre, ami pedig nem valóságalap nélküli. Történetet meséltem el saját utamból. Ezzel is valóságosabbá téve Fazekas Mihály bölcsességét.
B. László elégedetlen dolinai tartózkodásával, kitörni szeretne, vagy legalábbis változtatni az itteni viszonyokon. Az ember belső világa és külső körülményeinek változása összefügg, de méltatlan körülmények közepette is hallatlan belső mélységről tehet tanúbizonyságot. S talán e mélység teszi képessé, sorsának jobbra fordítását.

 
A foglalkozás ideje: 2002. május 16. (17-18 óra)			Száma: 34.
		Helye: Dolina
		Vezetője: Mező Tibor				Koterapeuta: nincs

Résztvevők:	H. József
		Dr. H. Márta
		D. László				5 fő
		B. László
		W. Viktória

Téma: Ravi Shankar: Bihar falvai
	[Előadja Ravi Shankar Indiai Hangszer együttese és a Brend zenekar, vezényel George Fenton.]
	Hamvas Béla: Scientia sacra (részlet, II. köt. 306-309. old.)

A foglalkozás menete:
Az állandó tagoknak sikerült W. Viktóriát megnyerni, hogy látogasson el a foglalkozásra. Rajtuk kívül mások nem ígérkeztek el.
A foglalkozás első részében hogylétünkről beszélgettünk, és W. Viktória mutatkozott be, elmondva problémáját depressziójáról. Dr. H. Márta hosszú absztinencia után újra ivott. Ennek okát abban látta, hogy kimaradást kért, ami annyira körülményes volt, hogy idegessége nőttön-nőtt. Feszültségét kívánta oldani az ivással.
A zene és a felolvasott részlet az uralom jellegének megragadására ösztönzött. Ehhez azonban el kellett érkezni. Hamvas Béla a haladást a történelemben megkérdőjelezi. A történeti mozgásban rejlő folyamatok felszíniek, ismétlődők, gyökértelenek. A tevékenységben rejlő életfolyamat, életút boldogsághoz vezet, de nem ez a legfőbb életüdv. Ezért el kell választani az ősök útját az istenek útjától, amelyben az emberiség az éberséget keresi. Csak ezután érkezett a csoport a tulajdonképpeni témához, hogy az uralom a szellemi kinyilatkozás fensőbbsége, gyökere szellemi, a hatalom pedig az erősebbnek az időben alkalmazott fölénye, a tevékenység az ősök útján vezet.
Dr. H. Márta bombázta a szöveg valamennyi megállapítását: haladás, éberség, kinyilatkoztatás. Meg sem érezte az uralom szellemi természetét, a hatalom erőszak jellegét.
A beszélgetésben izzás, feszültség volt. A hétköznapi társalgás fölött állt, bizonyos értelemben elvont is volt. W. Viktória kívül érezhette magát ezen a körön. Óvatos megjegyzése arra vonatkozott, hogy a tudásnak szerepe van a legfőbb üdvben. Megütközhetett rajta, hogy az éberséghez nem a tudás által jut az ember.
A foglalkozást az eszmecsere, nem pedig a közös érzet jellemezte.

 
A foglalkozás ideje: 2002. május 23. (17-18 óra)			Száma: 35.
		Helye: Dolina
		Vezetője: Mező Tibor				Koterapeuta: nincs

Résztvevők:	H. József
		Dr. H. Márta				4 fő
		D. László
		B. László

Téma:		J. S. Bach: Das Wohltemperierte Klavier (részlet)
		Babits Mihály: Húnyt szemmel…
		Katona Judit: Mint a szép, híves…

A foglalkozás menete:
W. Viktória nem kívánt jönni a foglalkozásra.
A megérkező körben Dr. H. Mártát megdicsértem, hogy milyen jelentős fejlődésen ment keresztül a terápiája kezdete óta. Kezdetben ridegnek, hidegnek éreztük, most a nagycsoporton érzékeny, színes, mély érzelmeket megmozgató volt a felszólalása egy gyermekszínház előadása kapcsán, aminek nézője volt több dolinai polgárral együtt. 
A kiválasztott zenét felkonferáltam, majd meghallgattuk. A két verset igen hosszan olvasták a csoporttagok, mire elkészültek vele. A művek közös pontja a vágy magas érdekkörök iránt. A Babits-versben az ember létállapota a sötétségben, veszélyek közt való, gyors haladás. Mégsem elég számára ennyi terheltség, a lélek csodára vágy, a nem tudottak, a nem hittek meghódítására. Eközben vigasztalódik álmaival, melyek gyöngyök lesznek a fázó lélek takaróján. Katona Judit versére kevesebb figyelem jutott.
Dr. H. Márta – a művektől inkoherens módon – H. József párkapcsolatára terelte a figyelmet. H. József részletesen elmesélte, hogy félreértés miatt elhidegült fiatalkori szerelmétől. A párválasztás nehézségére terelődött a szó.
A csoport most több empátiával, kohézióval működött. Különös érdeme H. József vallomása, aki korábban érzelmeiről nem nyilatkozott. Felfigyeltem B. László korábbiakhoz képest tisztultabb, rendezettebb gondolkodásmódjára. Sokat fejlődött kifejezőkészsége, mélyült érzelmeiben.

A foglalkozás ideje: 2002. május 30. (17-18 óra)			Száma: 36.
		Helye: Dolina
		Vezetője: Mező Tibor				Koterapeuta: nincs

Résztvevők:	H. József		Sz. Judit	
		Dr. H. Márta
		D. László				6 fő
		B. László
		P. Tibor
		
Téma:		Filmzene (Macskajaj)
		Galgóczy Zsuzsa: Változás
Robert Frost: Porhó

A foglalkozás menete:
P. Tibor kérte, hogy egy sarokban meghúzhassa magát, szellemi miliőben legyen, mert főorvos úr szabadságra ment. A maga csendességében olvasott.
Sz. Judit öngyilkossággal fenyegetőzött, olyan ridegek voltak hozzá Dolinán. Meghívtam a foglalkozásra, majd együtt mentünk gyalog a HÉV-hez. Olyan mértékben volt feldúlt, hogy a csoport kereteit feszegette, a többiek tűrőképessége példás volt. Sikerült hajszoltságát átmenetileg leszerelni, fő gondja anyagi természetű, és vitája a gondnokával volt.
A zene ismert volt a tagok előtt, nem is vesztegettünk sok időt vele. Galgóczy Zsuzsa pomázi költő. Változás c. verse annak átgondolására sarkallt, amikor az ember önmagára reflektál, kérdés lesz a maga számára, megszólítva lesz, titkot rejt a személyisége. A változás Robert Frost versében is téma, ott inkább a hangulat pozitív irányba fordultával. D. László nem fogadta el az áldozat (áldozás) tartalmát, a mű értelmezésében ezt a pontot kiiktatta.
Sz. Judit inkoherens módon szajkózta saját ötletbetöréseit, a csoport közös gondolatmenetében nem vett részt.

 
A foglalkozás ideje: 2002. június 6. (17-18 óra)			Száma: 37.
		Helye: Dolina
		Vezetője: Mező Tibor				Koterapeuta: nincs

Résztvevők:	H. József
		Dr. H. Márta			4 fő
		D. László
		B. László

Téma:		Csontváry Kosztka Tivadar: Napút (átdolgozás a festő önéletírásából)

A foglalkozás menete:
A résztvevők a csoport törzstagjai, újak nem jelentkeztek.
A témaválasztással kísérletet tettem arra, hogy a kinyilatkoztatás mibenlétére példát hozzak. Csontváry elhívatása és életműve jó példával szolgál. A szöveget Csontváry önéletírásából dolgoztam át, elég hosszúra sikeredett, így csak a felolvasása lehetett cél a csoporton, így sem végig. Követtük Csontváry életútját születésétől az első rajzélményéig. A következő foglalkozáson folytatjuk.

A foglalkozás ideje: 2002. június 20. (17-18 óra)			Száma: 38.
		Helye: Dolina
		Vezetője: Mező Tibor				Koterapeuta: nincs

Résztvevők:	H. József
		D. László		3 fő
		B. László

Téma:		Csontváry Kosztka Tivadar: Napút (átdolgozás önéletírásából)

A foglalkozás menete:
Dr. H. Márta eltávozáson van.
Alaposan felvezettem a témát. Utaltam arra, hogy létérzékelésünk magas pontján benyomásokat szerezhetünk a transzcendeciáról, miként Csontvárynál előfordult. Dialógus születhet önmagunkban, vagy egy külső hatalom ideájával.
Sajnálatos módon D. Lászlót orvosi vizsgálatra hívták ki a csoportból, így kettétört a megkezdett terápia. Eltereltem a szót másra H. József és B. László között. A művet sem olvastam fel, visszatérünk a következő csoporton rá.

A foglalkozás ideje: 2002. július 4. (17-18 óra)			Száma: 39.
		Helye: Dolina
		Vezetője: Mező Tibor				Koterapeuta: nincs

Résztvevők:	Dr. H. Márta
		B. László			3 fő
		K. János

Téma:		Csontváry Kosztka Tivadar: Napút
(Csontváry önéletírásából átdolgozta Mező Tibor)

A foglalkozás menete:

A foglalkozás egybeesett a szerepjáték csoporttal, így távolmaradt H. József és D. László. Dr. H. Márta fáradtsága ellenére is eljött az irodalmi körbe. Késve érkezett K. János, aki kifejezte szándékát, hogy szeretne járni a csoportra.
A Csontváry-témát le kívántam zárni. A nagy kihagyások miatt az elejétől kezdve olvastam fel a szöveget, hogy mégis egységes benyomást keltsen. Dr. H. Márta reflexiójában ignorálta Csontvárynak transzcendentális kapcsolatát, a kinyilatkoztatás tartalmát. Észre sem veszi azt, ami nem fér bele a világnézetébe. Ellenben tanulmányai folytán a pszichológiai tájékozottsága növekszik. Kiemelte, hogy Csontvárynak túlfokozott az önbizalma. Nem tartja a munkásságát többre, mint a Munkácsyét. Csontváry pályafutásának tanulságait, problémavilágát csupán meghallgatta.
B. László passzív maradt a témához, csupán akkor nyilatkozik, ha személyes élményeit mondhatja életéből újra és újra.

A foglalkozás ideje: 2002. augusztus 15. (17-18 óra)			Száma: 40.
		Helye: Dolina
		Vezetője: Mező Tibor

Résztvevők:	Dr. H. Márta		V. V. György
		B. László		T. Zsuzsanna		8 fő
		F. Csaba		H. József
		V. jános
		D. László

Téma:		I. Sztravinszkij: C-dúr szimfónia (részlet)
Weöres Sándor: Az éjszaka csodái

A foglalkozás menete:
Nyári szabadságom idején Dr. H. Márta tartotta meg az irodalmi foglalkozást, aminek nagyon örültem, és a csoportban is jó visszhangja volt. Különös nyereség volt, hogy V. János is bekapcsolódott a munkába, amit eddig nem tudtam elérni nála. F. Csaba jelenléte emeli a csoport színvonalát, akinek a zenei érdeklődése az erősebb, műszaki beállítódása ellenére is feloldódik a lelki jelenségekről való beszédben. Visszatért V. V. György és T. Zsuzsanna, azonban U. S. Szilárd nem jelentkezett, pedig júliusban feltámadt újra az érdeklődése az irodalom iránt, akkor segítséget kért.
Az új tagokat kértem, hogy mutatkozzanak be. F. Csaba számára csak átmeneti megoldás Dolina, szeretne mihamarabb rehabilitálódni. Az önmagunk ismerete megragadta érdeklődését, bár bizalmatlanul kezelte. Ezért jeleztem a számára, hogy környezetünk véleménye rólunk, állapot- és hangulatváltozásaink kontrollja, intuícióink figyelése az önismeret eszközei. V. János katonai pályájáról nyújtott képet, alkoholproblémáját bagatellizálta.
A foglalkozás témájának ajánlottam azokról az apróságokról beszélni, amelyek minden időben és térben körülvesznek: hangeffektusok (környezeti zajok), látványelemek és apró gondok. Mi a viszonyunk ezekhez, hogyan szocializálódunk? A kiválasztott művek zenei és irodalmi eszközökkel szemléltetik a témát.
Sztravinszkij szimfóniája tetszést aratott. Élénk, színes muzsika, a figyelmet magára vonta, ezt érezte V. János. D. Lászlónak az egyszeri hallás-értés okozott gondot. T. Zsuzsa szomorúnak találta, amely benyomást megerősítettem, mert Sztravinszkij a felesége halálától kívánt távolodni a zene segítségével, hogy fájdalmát ez által elviselhetővé tegye. F. Csaba sem maradt kívül a zenei élményről, elevenen beszélt róla. Elmondtam a zeneszerző alkotói módszerét, ahogyan átemeli zenedarabjaiba a környezetének ,,zörejeit”.
A verset mindenki önállóan olvasta el. T. Zsuzsa ekkor már oldottabb lett, a vers felvidította. V. V. György és Dr. H. Márta álomképben definiálta a vers jelenségeit. Ekkor megkérdeztem, hogy ki álmodik. A reálisból az irreálisba egy költői fordulat, ötlet emel át, ezt kellett a szövegben megtalálni és kimondani: ,,alvó lelkek párolognak…” A lelkek éjszakai karneváljától lesz csodálatos a sötétség, s nem attól, hogy álmodunk benne.
A foglalkozás végén mindenkitől megkérdeztem, hogy érezte magát. Pozitív visszajelzéseket kaptam. A meghallgatott zenemű és a vers összekapcsolásának történését még elmondtam, miszerint másfél órás elmélyedésből bukkant fel bennem, de otthon leszólták ezt az elmélyedést, álmodozásnak minősítve. A valóságban mégis milyen fontos élményképző ereje volt a csoporton.

 
A foglalkozás ideje: 2002. augusztus 22. (17-18 óra)			Száma: 41.
		Helye: Dolina
		Vezetője: Mező Tibor					Koterapeuta: nincs

Résztvevők:	Dr. H. Márta		
		U. S. Szilárd				3 fő
		F. Csaba			

Téma:		Beethoven: 13 változat egy Dittersdorf ariettára
		Petőfi Sándor: Beszél a fákkal a bús őszi szél…

A foglalkozás menete:
A foglalkozásról sokan elmaradtak. V. V. György kórházba került, T. Zsuzsanna szolgálatban van, H. József ügyeket intézett és B. László a Főorvos Úrra várt. V. János és D. László készült jönni, de elmaradásukról nem hagytak üzenetet. U. S. Szilárd azonban eljött a csoportra.
A foglalkozás elején megkérdeztem, hogy a témát előre megmondjam vagy a zene és irodalom után maguk próbálják kikövetkeztetni. A csoport vállalkozó kedvű volt, és az utóbbit választotta. Megdöbbentőnek találtam, hogy az asszociációt a zeneműről a versre U. S. Szilárd gyakorlatilag kitalálta. Beethoven muzsikájáról Petőfire, Petőfi művei közül a szerelmes versekre, azon belül a késői, hitveséhez írottakra talált. A zene felemelő hatásáról való szavak után felolvastam a verset.
A téma felmutatásához kontrasztokat kellett észrevenni. A pamlagon heverő kedves érintése a családhoz köti a költőt, a szabadságküzdelem a hivatáshoz. A családnál tágasabb közösséget kellett megnevezni ehhez. Dr. H. Márta megtapadt a társadalom fogalmánál. A 19. század uralkodó közösségeszményére nem találtak rá, még akkor sem, ha család-nemzetség- törzs fejlődési sorában kellett volna állítani. Ez a nemzet. Petőfi a nemzet ügyét vallotta hivatásának. A család és a hivatás konfliktusa a vers kulcsa.
Meglepő, hogy milyen lényegre tapintó lett a téma. F. Csaba betegségének kezdetei ide vezettek. Az orvosfeleség hivatásának élt, a négy gyerek gondja F. Csabára maradt. Saját műszaki hivatását feladja, és a háztartás terhe alatt összeroppan. Eszébe sem jut olyan megoldás, hogy az ellentétet család és hivatás között feloldja, az ellenmondást összeegyeztesse. A lényeglátás és az időbeosztás kapcsolatáról beszéltem neki saját tapasztalataimból.
U. S. Szilárd együttműködő volt továbbra is, mint egyenrangú partner a csoportban, minden zavaró momentum nélkül. Ipari foglalkozását büszkén emlegette, szeret bánni a köszörűvel stb. Az új munkahelyén anyagilag is jól kijön, ezért megbecsüli azt. A visszaesést elkerülendő, javasoltam azt a szociális-szellemi tornát neki, amit a zenés biblioterápiában végzünk, hogy önmaga és a csoport kontrolja között legyen.

A foglalkozás ideje: 2002. szeptember 5. (17-18 óra)			Száma: 42.
		Helye: Dolina
		Vezetője: Mező Tibor					Koterapeuta: nincs

Résztvevők:	Dr. H. Márta		
		U. S. Szilárd				7 fő
		B. László
		H. József
		V. János
		D. László
		V. Zoltán			

Téma:		Kötetlen beszélgetés

A foglalkozás menete:

A Gálfi Béla Kht. lehetővé tette, hogy Dolináról két fő részt vegyen a Füzérradványban szervezett Országos Irodalomterápiás Táborban. Megindult a szervezkedés, jelentkezés. V. Jánost és V. Zoltánt el kellett tanácsolni, F. Csaba és H. Imre önköltségen jöttek. Dr. H. Márta és U. S. Szilárd volt a kedvezményezett, akikről köztudott, hogy ellentétben állnak. Márta lebecsülte U. S. Szilárdot, mint akivel csak probléma lesz. U. S. Szilárd rehabilitációjában mégsem akartam kihagyni ezt az eszközt, Főorvos Úr is kiállt mellette, így kialakult az utazó csapat.
A továbbiakban a táborban való viselkedés és felkészülés megbeszélése zajlott.

A foglalkozás ideje: 2002. október 10. (17-18 óra)			Száma: 43.
		Helye: Dolina
		Vezetője: Mező Tibor					Koterapeuta: nincs

Résztvevők:	Dr. H. Márta			D. László
K. Zoltán			F. Csaba
Z. Józsefné
		T. Zsuzsanna
		U. S. Szilárd				7 fő

Téma:		Csajkovszkij: Hattyúk tava (Nápolyi dal)
		Egy orosz utazó levelei (In Az orosz irodalom kistükre)

A foglalkozás menete:

Hosszú távolmaradásom oka két országos rendezvényben való szervező részvételem. Dr. H. Márta vette át a foglalkozások bonyolítását, amit a csoport megelégedésével végzett. Ugyanakkor hiányolták a zenei elem kimaradását nála. Két új tag jelentkezett, Z. Józsefné és K. Zoltán. V. V. György kórházi kezelés alatt áll. H. József nem jelezte elmaradásának okát.
Az Irodalmi Táborban a résztvevők megtanulták tegezni egymást, így a foglalkozás elején el kellett határozni magunkat, hogy melyik megszólítási formát választjuk. A közvélemény az volt, hogy a tegezés bensőségesebb, közelebb érezzük magunkhoz egymást, és terápiás szempontból sem volt senki, aki nehezményezte volna, ha tegezve szólítják meg. Engem sem zavart ez a formaváltás, így a tegezésnél maradtunk.
Nagy örömömre szolgált, hogy a csoportban várakozási feszültség volt a téma iránt, s ami ennél több, hogy az a vállalkozó kedv, amely a zenemű és szöveg kapcsolatának önálló feltárására irányult. Csupán annyit árultam el a zenéről, hogy az fúvós átirat. Zenehallgatás és egyéni olvasás következett.
Kíváncsi voltam, hogy semleges benyomás született-e. Senki nem jelezte ezt vissza, mélyen érintve lettek. A zenéről jégtánc, revü stb. jutott eszükbe, ami igazán jól megközelítette a hallottakat, hiszen az tánczene, balett volt. A dal szerkezetét jól megfigyelték, a lassú és gyors tétel váltakozását, amit rokonítottak a szöveggel. Párizs előbb forgatagában látszik, majd a forradalom dermedtségében. A zene mibenléte meglepte a társaságot, mikor feltettem a kérdést, hogy mi a zene? Senki nem jutott el a hangzásig. Majd ennek fényében láttuk a könnyű és komolyzene természetét. Erre azért volt szükség, mert F. Csaba azt mondta, hogy a hallott mű nem komolyzene. F. Csaba tájékozottsága az angol nyelvben jól rávilágított a komoly és klasszikus zene különbségtételére.
A szöveg vizsgálata ott kezdődött, hogy minek örült az utazó hazaérkezésekor. Dr. H. Márta több választ is adott, de nem tudta érzékletessé tenni, hogy a barátainak a viszontlátásán. Ezen a ponton megint témánál voltunk, mert F. Csaba érintve lett, az ő emigrációja éppen ezt a kérdést érintette a legelevenebben. Kifejtette, hogy fiatal korban születnek igazi barátságok, a későbbiek már érdekorientáltak. Neki sem sikerült Amerikában igazi barátra szert tenni.
Fontos volt megfigyelni az egyén kontrasztját a közösséggel. A dal egyéni műfaj, mint az utazás. A közösség pedig elvesztheti célját, az élet menete kizökken. Ennyiben az egyén is érintett. T. Zsuzsával a foglalkozás után hosszan beszélgettem.

A foglalkozás ideje: 2002. október 17. (17-18 óra)			Száma: 44.
		Helye: Dolina
		Vezetője: Mező Tibor					Koterapeuta: nincs

Résztvevők:	Dr. H. Márta		D. László
K. Zoltán		F. Csaba
Z. Józsefné
		P. Tibor
		U. S. Szilárd				7 fő

Téma:		Beethoven: Konzert Nr. 3 c-moll op. 37 für Klavier und Orchester. (3. Rondo. Allegro) Előadja: Wiener Philharmoniker, zongora Maurizio Pollini, vezényel Karl Böhm.
		Petőfi Sándor: A türelemről.

A foglalkozás menete:
T. Zsuzsanna kimenőn, V. V. György kórházban van, H. József nem jelzett elmaradásáról. P. Tibor hosszú kimaradás után újra visszatért, de még most sem sikerült kialakítani elköteleződését a csoport iránt.
A csoportra érkezők rávetették magukat a szövegre, így automatikusan működött a motiváció. Petőfi indulata újszerűen hatott, D. Lászlónak pedig különösen tetszett, meg is kérdezte, vajon milyen zenét választottam hozzá. Beethoven zongoraversenye kínált egy élénk, dinamikus, dallamos tételt, amelyben a zongora és zenekar párbeszéde felismerhető.
F. Csaba rögtön a zene hatását kezdte kibontani, amire Dr. H. Márta füle nem állt rá, le kellett számára fordítani F. Csaba gondolatait. A versről Z. Józsefné kezdett beszélni nem kis értetlenséggel, mert nem tudta feloldani azt az ellentétet, ami Petőfi és a türelemről alkotott saját véleménye között feszült. Segítségül kínáltam a csoport számára, hogy különböztessék meg a megszólaló személyt (jelen esetben Petőfi) a témától (jelen esetben a türelem). A témáról ki-ki képviselheti a maga véleményét, ugyanakkor Petőfi indítéka is önálló kutatási téma lehet. A beszélgetésbe bekapcsolódó Dr. H. Márta és D. László arról szólt, hogy az állandóság állóvizéből fel kellett rázni a magyarokat, így Petőfi joggal ítélhette el a várakozókat. Ebben van is igazság, mert Petőfinek talán mondhatták, hogy türelem fiatalember, a társadalmi változásokhoz türelem kell, ami csak felbőszíthette a költőt.
A csoport tagjai nem tagadták a türelem erényét, ami kell akkor, ha például eszközökkel vagy a természettel bánik az ember, de a szeretkezéshez is, a megszólaláshoz is stb. türelem kell.
P. Tibor a könyvespolcról levett egy kötetet, és megkért, hogy olvassak fel belőle egy részletet, ami témájánál fogva idevág.
K. Zoltán álmos volt a foglalkozás elején, ami aztán nem fokozódott. F. Csabán kifejezetten láttam a kisugárzást, D. Lászlón pedig az élénkséget, feltöltekezést, Z. Józsefné maradt továbbra is tétova, akinek elismételtem a csoporton feltárt gondolatokat.

A foglalkozás ideje:	2002. október 24. (17-18 óra)			Száma: 45.
	Helye:		Dolina
	Vezetője:	Mező Tibor						Koterapeuta: nincs

Résztvevők:	Dr. H. Márta
		D. László			4 fő
		K. Zoltán
		Z. Józsefné

Téma:	Bartók Béla: A kékszakállú herceg vára (befejezés részlete)
	Csikós Zoltán: Hol volt, hol nem volt
	Ady Endre: Jó Csönd-herceg előtt

A foglalkozás menete:

H. József jelezte, hogy 20 perc késése miatt inkább nem zavarja a foglalkozást, ugyanis a teendői miatt nem érkezik meg időben. T. Zsuzsanna távozása miatt intéz ügyeket, így elmarad. V. V. György kórházban van, U. S. Szilárd fáradtsága miatt nem vállalta a részvételt, P. Tibor elmaradását nem indokolta. B. László jelezte, hogy elhagyja az intézetet, így már nem jön a csoportra.
A mai foglalkozásra azt a témát találtam, hogy ki van hátralékban a múltjával, van-e egyáltalán, és miként éljük meg konfliktusainkat múltunkkal. A versek és a zene a félelem jelenlétéről árulkodnak. D. László nem szereti Bartókot, ízlésbeli ellenérzésén próbáltam átlendíteni, amikor Bartók egyetemes jelentőségére utaltam. Attól például, hogy valaki nem szereti a számítógépet, a világ együtt él vele, s óriási az előrehaladás általa. Csontváryt sem lehet megkerülni a művészetben, még ha nemtetszését fejezi is ki valaki. A versek és a zene nyomasztólag hatottak, a beszélgetéstől vártam emelkedettséget.
Az olvasás és zenehallgatás után megkérdeztem, hogy kinek van konfliktusa a saját múltjával. Z. Józsefné kivételével mindenki konfliktust él meg. D. Lászlót azonban már nem zaklatja fel. Dr. H. Márta és K. Zoltán súlyosan küzd. Hogyan hidalhatjuk át a fájdalmas időt? Például úgy, hogy visszacsatolunk ahhoz a korszakhoz, ami ép volt, azt az időt, lelkületet, képességeket csalogatjuk elő magunkból, és mintegy újrakezdve, az új lehetőségek kihasználásával bekapcsolódunk a való életbe. K. Zoltán volt a leginkább fogékony arra, hogy keressen kapaszkodókat.
Dr. H. Márta a beszélgetést arra terelte, hogy ami megfogható, anyagi, az előbbvaló, mint a szellemi. Változást mégis azáltal tudunk előidézni, hogy szellemben oldjuk meg a feladatot, s az anyagi világ ehhez eszközöket ad a kezünkbe.
A foglalkozás után beszélgettem K. Zoltánnal, aki a komolyzene felé Dolinán fordult először, korábban jelentős gyűjteményt szerzett a rockzenéből. Abban egyeztünk meg, hogy a következő foglalkozásra ő hozza a témát (olvasmányt és zenét).

A foglalkozás ideje:	2002. november 7. (17-18 óra)			Száma: 46.
	Helye:		Dolina
	Vezetője:	Mező Tibor						Koterapeuta: nincs

Résztvevők:	Dr. H. Márta		T. Zsuzsanna
		D. László		V. V. György
		K. Zoltán		U. S. Szilárd			8 fő
		Z. Józsefné
		V. János

Téma:	The Bee Gees: World
	Ősi perzsa vers (,,Menj utazni…”)

A foglalkozás menete:
A csoport új tagja V. János, őt még Kiskovácsiból ismerem. Otthonosan mozog, de intellektuális képességei, irodalmi jártassága inkább szerénynek mondható. H. József még mindig nem tudott visszatérni, ellenben T. Zsuzsa és V. V. György komoly várakozással jött.
A foglalkozásra a témát K. Zoltán hozta. Fiatalabb korában Bee Gees-rajongó volt. Ígéretes szokást vezetett be, azt ugyanis, hogy a foglalkozás elején megismertet velünk egy mottót, bölcs mondást. Az egyikből úgy éreztem, hogy kialakítható egy beszélgetés, így az utazásról cseréltünk eszmét. A meghallgatott zene csak számomra volt újdonság, a tagok már jól ismerték.
Z. Józsefné élményszinten beszélt budapesti útjáról, mikor látta a Nemzeti Színházat. A változások léptékéről kezdtünk gondolkodni. Felmerült a távolság és a messze problematikája. Sajnos V. V. György nagyon zavart állapotban volt, felesleges részletekbe bocsátkozott, túlságosan szubjektív, patológiás hozzászólásokat tanúsított, és nem fogadta el a vezetői instrukciókat sem, ránehezedett a csoportra, tönkretéve a munkát. A foglalkozáson nem alakult ki egyneműség, félben maradt, bennrekedt tartalommal zártunk. A tagok türelme így is példaszerű volt.

.

A foglalkozás ideje:	2002. november 21. (17-18 óra)			Száma: 47.
	Helye:		Dolina
	Vezetője:	Mező Tibor						Koterapeuta: nincs

Résztvevők:	Dr. H. Márta		U. S. Szilárd
		D. László
		K. Zoltán						6 fő
		Z. Józsefné
		V. János

Téma:	D. Scarlatti:	Sonata in C major (Kirkpatrick 420, Longo Suppl. 2)
Sonata in C major (Kirkpatrick 513, Longo Suppl. 3)
	Rékasy Ildikó: A későnkelő
	Somlyó Zoltán: Hajnali imádság

A foglalkozás menete:
T. Zsuzsanna és V. V. György kimaradt a csoportból, mert fontos beszélgetést kellett egymás közt folytatniuk. H. József a tisztasági szemle miatt nem tudja egyeztetni az időpontot továbbra sem.
Minden nap kezdőpont a tevékenységeink sorában, a felébredés miatt. A választott versek ezt ábrázolják. A későnkelő c. vers szereplője csak délben kél fel, alig keveredik ki apátiájából, s azt mintegy kifésüli magából, mint gubancot a kócos hajból. A Hajnali imádságban a felfedezés öröme szólal meg, miközben a nyomorúság még nyomasztó. Az eszmélésnek e két aspektusához kellett zenét választani, amit kielégíthetett volna Bródy János dala (Az első villamos), de ezt nem tudtam lejátszani. Ezért választottam azt a megoldást, hogy két zeneművet mutattam be egymás után, amelynek kapcsolódási pontjai lettek a versekhez. Dr. H. Márta megjegyezte, hogy az első zenemű (Kk. 420) hangulata vidám, nem illik a versekhez. Azonban továbbszöktettem figyelmét a másik zeneműre (Kk. 513), amelyben a megszabadulás ábrázolása jól kivehető. Az első dallama kérlelhetetlenül ismétlődik, mint amikor a nap felkél, s fénysugárzás egyre erősebb. Dr. H. Márta megjegyezte a foglalkozás végén, hogy nem tud zenét választani, ha irodalmi csoportot tart, mert nem érti a zenét. Gátlását oldandó, megkérdeztem tőle, érti-e a vizet, ha fürdik benne? A hang sem érteni való, miként a víz.
Motiváció: a téma felvezetésben hangsúlyoztam a megújulás szükségességét, amihez alapot kínál a naponkénti ébredés (mintegy esélyt a változásra). Az olvasmány után a zenehallgatás következett, amihez instrukciót fűztem. A zeneszerző és a hangzás elárulása. Meg kellett figyelni, hogy lankad-e a figyelmünk. A motívumok gazdagsága a figyelem élénkségét eredményezte. A figyelem felkeltésének vannak hatótényezői, kerestük, hogy melyek ezek.
A csoport tagjai jól érezték magukat. A beszélgetés is ezt mutatta, dinamikusak, jól orientáltak, tettre készek voltak a tagok. Nem adják meg magukat a tétlenségnek, depressziónak. D. László mindjárt friss az ébredéskor, U. S. Szilárd cigarettával és kávéval kezd, amit nem helyeseltünk. Dr. H. Márta hárította a Hajnali imádság c. verset, bensőségességét nem érzékelte (vallásos vers). A Kk. 420 darabban felhívtam a figyelmet a visszatérő dallam záró hangjára, mely jól megválasztott, bensőséges, szép.

.

A foglalkozás ideje:	2002. november 28. (17-18 óra)			Száma: 48.
	Helye:		Dolina
	Vezetője:	Mező Tibor						Koterapeuta: nincs

Résztvevők:	Dr. H. Márta		 D. László 	Z. Józsefné
		U. S. Szilárd		K. Zoltán			5 fő
		
Téma:	Képzelt riport egy amerikai popdal-fesztiválról (Vinnélek, vinnélek…)
	Robert Frost: A nem járt út

A foglalkozás menete:
V. János, V. V. György és T. Zsuzsanna nem hagyott üzenetet elmaradásáról. Akik részt vettek, a csoport magját képezik.
Motiváció: 1. A csoport vállalkozó kedvére bíztam, hogy instrukció nélkül jussanak el a témához. U. S. Szilárd igényelte az instrukciót (4:1), ezért azt a megoldást választottam, hogy a vers kérdéses pontját megvilágítottam (,,Rőt fák” jelentése). 2. Azt választottam ezután, hogy előbb a zenét hallgatjuk meg. Ennek az lett a következménye, hogy a zene tovább zsongott a fejekben, erőfeszítést kellett tenni a szövegre való figyelemben. (A zene-szöveg sorrendjében fontos szempont, hogy az asszociáció iránya milyen, szöveghez választok zenét vagy fordítva.) 3. Az olvasás után elmaradt az élményre való rákérdezés, mert azonnal megszületett a válaszreakció, ki-ki szabadon kezdte mondani értelmezési verzióját, az irányítást fölfüggesztettem.
Dr. H. Márta tévutakon járt a szövegértésben, de ezt nagy erudícióval magyarázta a többieknek. Mindenekelőtt a célt megkettőzte, holott egyértelmű, hogy a két út mindegyike ugyanannak a célnak az elérésére törekszik. Ami ennél súlyosabb tévedés, hogy nem jutott el annak a megragadására, hogy vannak kevésbé járt és vannak sűrűbben járt utak, mindvégig a könnyű-nehéz különbségtevésre játszott rá a gondolata, mondván, hogy a ritkábban járt út a nehéz, a sűrűbben járt a könnyű. Z. Józsefnének a ráérzései jobbak voltak, nem véletlenül vállalt vitapozíciót Dr. H. Mártával szemben, aki győzködte őt. U. S. Szilárd a foglalkozás egész ideje alatt leragadt a vers időrendjének megértésénél, többször adtam hozzá instrukciót, számomra azonban világos az értelmi képességeinek hiányossága. Ez azért érdekes, mert költői képességeket dédelget magában, amihez nincsenek meg az intellektuális eszközei.
Miután kibontakoztak az erővonalak, megragadtam a vezetést, s a versben körvonalazott élethelyzetet képzeltettem el. Példának Robert Kiyosaki gondolatait idéztem, aki sokat dédelgeti magában ennek a versnek az igazságtartalmát. A meggazdagodás útja állítja választás elé az embert. (Le kell számolni azzal, hogy a gazdag elítélendő, őt tanultsága teszi képessé a gazdagságra – vallja Kiyosaki.) U. S. Szilárd kissé inadekvátan a hidegháború alapkonfliktusát dobta be a témába (kelet-nyugat konfrontáció). Nyugatok álltak szemben a kelettel, s a történelmi fejlődésben az Európai Unió a közösségek közössége, nem pedig egy európai zsarnok.
Rákérdeztem személy szerint, hogy kinek mi a beállítódása, a ritkábban vagy a sűrűbben járt utakon jár. Most már Dr. H. Márta is színt vallott, mert ő a ritkábbat követi.
Vélemények a csoportról a foglalkozás végén: D. László szerint különös foglalkozás volt, K. Zoltán hatékonyan felismerte a gazdagság filozófiáját, mélyen rezonált rá. Dr. H. Márta kívül állt, mások gondolatait recitálta, egy könyv tartalmát mondta el. Jellemző rá, hogy elbúvik önmaga elől. A lemezt elkérték tőlem, hogy majd még hallgatják, mert tetszik. A dalt azért választottam, mert visszhangzik belőle: indulnék… indulnék.

A foglalkozás ideje:	2002. december 5. (17-18 óra)			Száma: 49.
	Helye:		Dolina
	Vezetője:	Mező Tibor						Koterapeuta: nincs

Résztvevők:	Dr. H. Márta			T. Zsuzsanna
		D. László
		K. Zoltán						6 fő
		Z. Józsefné
		U. S. Szilárd

Téma:		Károlyi Pál: A monodia – [első tétel] (A Corelli kamarazenekart vezényli Ella István, gordonka Kroó Tamás.)
		Borszéki István: Röviden leírt életem

A foglalkozás menete:
V. V. György kivételével a csoport magja részt vett a foglalkozáson.
A megérkezés perceiben élénken foglalkoztatta a csoportot egy CD-könyvtár létrehozása Dolinában. Az az észrevételem, hogy lelkesedés, összetartás van a csoport tagjaiban, ami megmutatkozik jó kedélyükben, tettrekészségükben.
Motiváció: a zene meghallgatása relaxációval egybekötve történt. Kihasználtam azt a körülményt, hogy már besötétedett, leolthattam a villanyt, mindenki egy kényelmes pózt vett fel, pihent és ellazult. D. László jelezte egyedül, hogy nem tud relaxálni. Azért volt a relaxációra szükség, mert éber állapotban könnyen kiveti magából ezt a típusú zenét az ember. Az irodalmi művet kommentár nélkül felolvastam.
A zenére elutasító módon reagált D. László, amire a többieket nyomban meginterjúvoltam. Kiderült, hogy nyugodtabbak, lazultabbak lettek, s tetszett, amit hallgattak. A korábbi zenei választásainktól a stílusában eltért a mostani, ez periférikusnak hathat. A felolvasott mű témája a perifériára szorult ember viszontagságai. D. László magára ismert a történetben. Három feleségének épített fel három házat, többről többet vállalt, s alulmaradt. Érdekes reakció volt, hogy Dr. H. Márta és T. Zsuzsa nyomban becsmérelték, miért, minek csinálta, keresték D. Lászlóban a vétséget. Ő annyira nyílt volt, hogy nem esett kétségbe. Azonban nem adtam tovább helyt ennek az iránynak, arra ösztönöztem, hogy nézzenek saját magukba, hol csúszott félre saját életük. K. Zoltán is megerősítette ezt a vonalat, abban maradtunk, hogy ezt a témát átvisszük a jövő hétre, addig ki-ki gondolkodik.

A foglalkozás ideje:	2002. december 12. (17-18 óra)		Száma: 50.
	Helye:		Dolina
	Vezetője:	Mező Tibor					Koterapeuta: nincs

Résztvevők:	Dr. H. Márta	
		D. László
		K. Zoltán						5 fő
		Z. Józsefné
		Sz. Gyula

Téma:		Károlyi Pál: A monodia – [első tétel] (A Corelli kamarazenekart vezényli Ella István, gordonka Kroó Tamás.)
		Borszéki István: Röviden leírt életem

A foglalkozás menete:
U. S. Szilárd elaludt, így kimaradt a foglalkozásról, T. Zsuzsanna és V. V. György nem hagyott üzenetet. Új tagként érkezett Sz. Gyula. Telefonon keresett F. Csaba, aki visszajelezte a dolinai élményeinek fontosságát mindennapi élete folyamán.
A témát az előző hétről hoztuk, azonban nem lehetett az intimitásnak azt a szintjét elérni, amivel befejeztük a múlt heti csoportot. Az elmélyülést a zenében most az autogén tréning légző gyakorlatával vezettem be, hogy a figyelem az akusztikus élmény és a belső rákészülés egységeként működjön. Az ismétlődésnek látszó, de mégis variált hangokra hívtam fel a figyelmet. D. Lászlónak még így is viszolygása támadt, ez csupán akkor oldódott fel, amikor a zenei darabnak a folytatását lejátszottam. Hallottam olyan modern zeneművet, amelyben a szerző a metró hangjait ábrázolta az alkotásában, efféle ábrázoló zene élménye a rokonság a most hallottakkal.
Az irodalmi mű felolvasása előtt kértem, hogy figyeljék, felbukkan-e valamely szó, részlet az újdonság erejével a meghallgatása közben. A mű elemzése, értelmezése felé ment el a beszélgetés. Láttatni kívántam a hallott történet magvát. A gondolkodásban odáig jutottak a résztvevők, hogy érzékelték a büntetés fontosságát. Rásegítettem a bűn fogalmával. Ez áll Borszéki István sorsa mögött. Ennek átélése kapcsán ragadja meg életét olyan megkapóan, nem pedig amiatt, hogy rövid, és sok minden hozzágondolható, ahogy Dr. H. Márta állítja. A mindennapi életben is hamar elkövethetünk olyat, amit környezetünk büntet, bűnös dolognak ítél meg. Az értelmezés  mélysége keltett intellektuális élményt a tagokban, nem pedig saját életük mozgósítása.

.

A foglalkozás ideje: 2002. december 19. (17-18 óra)		Száma: 51.
		Helye: Dolina
		Vezetője: Mező Tibor				Koterapeuta: nincs

Résztvevők:	Dr. H. Márta		D. László
T. Zsuzsanna
Z. Józsefné				6 fő
V. V. György
K. Zoltán

Téma:	Bartók Béla: Három etűd (Op. 18.) Előadja: Kocsis Zoltán.
	Szabó Lőrinc: Az Egy álmai

A foglalkozás menete:
U. S. Szilárd jelezte, hogy az édesanyjával kíván együtt élni, aki ragaszkodik őhozzá. A csoporthoz való kötődése ez által inkább gyengült, végül is nem vett részt a foglalkozáson. Sajnos nem maradtak rendszeresen az utóbbi hetekben megjelent érdeklődők, a csoport magja azonban jelen volt.
Az ismerkedő körben jeleztem elvárásomat V. V. György felé, akitől megkérdeztem, tud-e már csendben maradni. Megegyeztünk, hogy akkor szól, ha jelzi felém, s addig beszél, amíg nem figyelmeztetem a hallgatásra. A téma felvezetését kérdéssel kezdtem: van-e kamasz gyerekük? Helyén állt a dolog a generációs problémák felé, hiszen tapasztalták a kamaszos ellenállást, kimenekülést a családból, társadalomból. Szabó Lőrinc verse ezt jelzi előre. Előbb a verset, később a zenét hallgattuk meg.
Dr. H. Márta a vershez lassú tételt várt, s egy Liszt-művet bejátszottam neki, ami lassú kezdetű. Ez kontraszt lenne a vershez, s nem hasonlóság. Azonban alkalmat adott arra, hogy az indulat, a szenvedély a versben a zene élénk tempóját hívja elő, jelezve összevetésük szempontját (a szöveg indulati értékéhez a választott zene tempója illik).
T. Zsuzsa meglepően jól értette ezt a nehéz verset, elmondta lényegét. Megdicsértem ezért, többre becsülöm őt, mint előtte.
Hosszan időztünk a világ és valóság viszonyán. Dr. H. Márta és D. László a világ fogalmában látják a dolgokat, ehhez képest idéztem a keleti filozófiáknak – a világ káprázat (Maja) – magyarázatát. Gondolataim szerint a világ érintettség (,,én” és amit érzékelek-tudok), a valóság ezen kívüli mező, amely később valamennyi halmazára való ráirányultsággal világjelenség lesz.
A zenére nem irányult többet figyelem.

A foglalkozás ideje: 2003. január 02. (17-18 óra)			Száma: 52.
		Helye: Dolina
		Vezetője: Mező Tibor				Koterapeuta: nincs

Résztvevők:	Dr. H. Márta
T. Zsuzsanna			4 fő
V. V. György
D. László

Téma:		Beethoven: IX. szimfónia (finálé)
		Dante: Isteni színjáték (első ének, részlet)
		Vörösmarty Mihály: Vén cigány

A foglalkozás menete:
Az év első munkanapján még nem érkezett vissza az intézetbe K. Zoltán, U. S. Szilárd és Z. Jánosné.
Rövid visszacsatolás történt az ünnepekre, aztán rátértünk a foglalkozás témájára. A traumát követő életszakaszokban kiemelkedő teljesítmények is születhetnek. Erre mutatok példát az irodalomban és a zenében. Elmeséltem a három kiválasztott alkotó tragédiáját, Beethoven süketségét, Dante száműzetését, Vörösmarty őrültségét. Meghallgattuk a zenét, egyéni olvasással megismertük a szemelvényeket.
Olvasás után magyarázatot fűztem Dante szimbólumaihoz (párduc = Firenze, oroszlán = Franciaország, nőstényfarkas = pápaság). Két jellemző reakció született. Dr. H. Márta felismerte Dante tragédiájában a bűn szerepét, hiszen a száműzetését megelőzte az elítélése. T. Zsuzsa aggodalma, hogy V. V. György mellett érdemes-e kiállnia, most reflektorfénybe kerülhetett. Figyelmébe idéztem, hogy ragaszkodásunk egy személyhez, még ha összességében nem is hoz eredményt, az erőfeszítéseinkkel annyi jót halmozunk fel közben, hogy ezért a jóért érdemes cselekednünk.
Vörösmarty verse a csoport értésével találkozott anélkül, hogy bővebb magyarázatot igényelt volna.
Egyéni élettragédiákra, élettapasztalatokra (traumákra) a csoporttagok nem asszociáltak, mert a súlyos tartalmú művek lekötötték a figyelmüket.

A foglalkozás ideje: 2003. január 09. (17-18 óra)		Száma: 53.
		Helye: Dolina
		Vezetője: Mező Tibor			Koterapeuta: nincs

Résztvevők:	Dr. H. Márta
D. László			4 fő
K. Jánosné
K. Zoltán

Téma:		J. S. Bach: Die Kunst der Fuge.
		(Részletek:	Contrapuctus 1. BWV 1080:1
				Contrapuctus 2. BWV 1080:2
Canon alla Duodecima in Contrapunto alla Quinta 
BWV 1080:17)
		Szabó Lőrinc: A homlokodtól fölfelé

A foglalkozás menete:
A törzstagok közül most T. Zsuzsa, V. V. György és U. S. Szilárd hiányzott.
A foglalkozás elején a megérkező körben élénken foglalkoztatta a résztvevőket a sportfelelős választása. Dr. H. Márta és D. László egyaránt jelöltette magát a feladatra. Nem volt könnyű váltani a csoportfeladatra.
A témát szóban felvezettem. Nem volt könnyű érzékeltetni a szellemi beállítódás és az anyagias gondolkozás között húzódó határvonalat. Szabó Lőrinc szellemi tisztázódásra sarkall, Bach műve maga a kristálytiszta szellem.
Dr. H. Márta ismerte Szabó Lőrinc versét, de D. Lászlóra elementárisan hatott, tetszett K. Zoltánnak is. Bach zeneművét élénk figyelem követte.
A vers kapcsán inkább az érzékiség tartalma kötött le.
A csoport úgy döntött, hogy a témát átvisszük a következő hétre is.

A foglalkozás ideje: 2003. Január 16. (17-18 óra)			Száma: 54.
		Helye: Dolina
		Vezetője: Mező Tibor				Koterapeuta: nincs

Résztvevők:	D. László			Dr. H. Márta
		K. Zoltán
		V. V. György			6 fő
		Z. Józsefné
		T. Zsuzsa

Téma:	J. S. Bach: Die Kunst der Fuge (Contrapunctus 4, BWV 1080:4)
	Szabó Lőrinc: A homlokodtól fölfelé

A foglalkozás menete:
A csoporton résztvevők az állandó tagok közül került ki, közöttük az összetartozás igen erős.
A témát ez előző foglalkozásról hoztuk át, a zenei elemet viszont módosítottam a figyelemfelkeltés érdekében.
Szabó Lőrinc versét Dr. H. Márta és T. Zsuzsa trivializálta. Úgy tűnt fel számukra, hogy a költőnek a vers alapján nem lehetnek érzései, érzéki örömei. Nem értették meg azt a fordulatot, hogy életformát kíván váltani Szabó Lőrinc, mert ami addig kielégítette, gyűlöletessé, követhetetlenné vált számára. Tisztaságra, emelkedettségre törekvő vágya a gondolkodásán alapul. D. László a két hölgy fennhéjázásával nem értett egyet, aminek hangot is adott.
A foglalkozás végén úgy döntöttem, hogy lehetőséget adok Dr. H. Mártának, hogy tartsa meg a jelenlétemben saját csoportját. Mindjárt kapott az ötleten, amit D. Lászlóval együtt úgy reagált le, hogy most alkalom nyílik a vizsgáztatásomra. Felhívtam a figyelmüket a magasabb szempontokra a terápiában, amivel egyetértettek.
V. V. György fegyelmezetten, visszavonultan élte át a foglalkozást, ami legutóbbi felpörgött viselkedéséhez képest változás.

A foglalkozás ideje: 2003. Január 23. (17-18 óra)			Száma: 55.
		Helye: Dolina
		Vezetője: Mező Tibor				Koterapeuta: nincs

Résztvevők:	D. László			Dr. H. Márta
		K. Zoltán			G. Péter
		V. V. György			
		Z. Józsefné				7 fő
		T. Zsuzsa

Téma:	Kötetlen beszélgetés

A foglalkozás menete:

A foglalkozás előtt Dr. H. Márta jelezte, hogy nem tudja megtartani az ígért csoportot, mert korábban kell eltávoznia elfoglaltsága miatt. Úgy találtam a legjobbnak, ha nem hozok új témát, hanem felhasználom az időt arra, hogy reflexiókat tegyünk az együttműködésünkre. Felolvastam a  Zenés biblioterápiáról írt előadásomat, ennek megállapításain gondolkodtunk el. G. Péter először vett részt a foglalkozáson, kíváncsi voltam, hogy lesz-e hiányérzete amiatt, hogy csupán elméleti összefüggést érzékel.
A visszajelzés alapján az előadás korrekt képet fest a csoporttörténésekről. Stílusa olvasmányos, semmiképpen nem száraz leírás. A műalkotás által indukált érzéseinkre, gondolatainkra adott reakciónk a tudatosodás forrása, ezt hívja elő belőlünk a csoport. Meglepődtek azon, hogy a résztvevők száma, a feldolgozott téma mennyisége milyen tetemes. Visszakérdeztek arra, hogy az egyes témához milyen műveket társítottunk. Az emlékezésbe belemelegedtünk, élénk, figyelmes lett a hangulat, ami G. Pétert is magával ragadta.
V. V. György nagyon pörög, elszakadt a realitástól, nem tudunk rá fegyelmező erővel hatni.

A foglalkozás ideje: 2003. Január 30. (17-18 óra)			Száma: 56.
		Helye: Dolina
		Vezetője: Mező Tibor				Koterapeuta: nincs

Résztvevők:	D. László			Dr. H. Márta
		K. Zoltán
		Sz. Béla				6 fő
		Z. Józsefné
		G. Péter

Téma:	Vivaldi: Négy évszak (Nyár)
	Nagy László: Tűz

A foglalkozás menete:

V. V. György Kiskovácsiba került, T. Zsuzsa nem hagyott üzenetet. Örültem, hogy G. Péter újra eljött, ő pedig nem szeret a műről beszélni, ez a fenntartása. Sz. Béla a doktornő ajánlására került be a csoportba.
A foglalkozást Dr. H. Márta vezette. Felolvasta a verset, majd meghallgattuk a zenét. Igyekeztem kivárni a történéseket. Dr. H Márta kérdései arra irányultak, hogy megőriztünk-e valamit fiatalságunk gondolkodásmódjából, sejtettük-e életünknek eme kibontakozását. Kevésbé értettem a vers alapján a gondolatmenetét, csupán akkor lett világos a kép, amikor a főnixmadár metamorfózisa került a versértelmezése középpontjába, ugyanis félreértelmezés történt. Igyekeztem megvilágítania vers tartalmát: a tűz mint őselem, a tűz nagyszerűsége, a virágzás halált megvető hatalma, kulcsszavak (ihlet, áru és árulás stb.).
Megfigyeléseim: 1. Direkt csoportvezetés társuljon indirekt módszerekkel, 2. A közérzetre kérdezzünk rá, mert a terápia célja a javuló állapotváltozás elérése, 3. A műértés fontossága.
A csoport kohéziója nem csökkent, Sz. Bélát nem sikerült élmény közelbe hozni.

A foglalkozás ideje: 2003. február 6. (17-18 óra)			Száma: 57.
	Helye: Dolina
	Vezetője: Mező Tibor					Koterapeuta: nincs

Résztvevők:	Dr. H. Márta
		D. László			5 fő
		K. Jánosné
		K. Zoltán
		G. Péter

Téma:	Vivaldi: H-mol concerto hegedűre és zenekarra R. 390 (Hegedül Jaap Schröder)
	Babits Mihály: Ősz és tavasz között

A foglalkozás menete:
T. Zsuzsanna és V. V. György nem hagyott üzenetet távolmaradásukhoz, K. Jánosné hamarabb távozott elfoglaltsága miatt.
	Az előző foglalkozás tűzkeresése után az öregkor eseményeit választottam feldolgozásra. Dr. H. Mártának nem tetszett Babits Mihály költészete a vers elolvasása után. D. Lászlót sem ragadta meg a téma, a vers, azt lehangolónak találta. Álláspontjukon nem változtattak annak ellenére sem, hogy igyekeztem feltárni a mű mélyrétegét. Dr. H. Márta Arany János öregkori lírájának derűjét állította példaképnek, miközben figyelmébe ajánlottam éppen ezeknek a verseknek a melankóliáját. Arany így fejezi ki magát: hogy szálljon rab madár törött szárnyon, bár kalitja már kinyitva…
Vivaldi zenéjét variációkban gazdagnak érzékelték a résztvevők, a vershez gyászosabb zenét illesztettek volna inkább, jobban illőt.
	Azzal a benyomással távoztam, hogy a csoport szükséglete és a felajánlott téma nem volt szinkronban, az alkotásokat nem tudtam elfogadtatni.

 
A foglalkozás ideje: 2003. február 13. (17-18 óra)			Száma: 58.
	Helye: Dolina
	Vezetője: Mező Tibor					Koterapeuta: nincs

Résztvevők:	Dr. H. Márta		T. Zsuzsanna
		D. László		V. V. György		8 fő
		K. Józsefné		Sz. Béla
		K. Zoltán
		G. Péter

Téma:		Bizet: Carmen (nyitány)
		John C. Maxwell: Sikerutazás (A hozzáállásról… 75-76; 82-87. old.)

A foglalkozás menete:

Úgy véltem, hogy Sz. Béla el fog maradni a csoportból, de a Dr. H. Mártához való kötődése elegendő erő arra, hogy kövesse őt az irodalmi körünkbe is. Az a csoport, amely adja az állandó tagokat, most teljes létszámban jelen volt. V. V. György mániás korszaka után most igencsak lehangolt. Az egész foglalkozás ideje alatt nem szólt, szinte bóbiskolt, amíg T. Zsuzsa igen aktív lett.
A zenét hallva K. Zoltán ismerős hangokra talált, de megnevezni nem tudta. A hangfelvétel az eredeti nyitány rekonstruált változata volt. A zenének szöveghez való kapcsolatát a foglalkozás végén jeleztem, tehát Bizet tragikus viszonyát a sikerhez.
A szöveg felolvasása viszonylag hosszú időt vett igénybe. A kibontakozó életszemléletet nem utasították el a résztvevők, érezték saját felelősségüket a hozzáállásban. A felkínált téma a siker volt. Dr. H. Márta és T. Zsuzsanna csalódottságuk felől közelített. T. Zsuzsanna mindenét elvesztette, van-e még kibontakozás számára?  Erősen él benne a remény, hogy Dolináról elkerüljön, önálló lábra álljon. Dr. H. Márta önálló jövőképet még nem érzékel magában, az öröm és üdv nem jelent számára életelvet.
G. Péter feltárta élete fő történéseit, sikeres életszakaszait, és kiemelte azt az időt, amikor tanított. K. Zoltán ajánlotta az olvasmányt, pozitív életszemlélet hatja át őt. Egyre jobban belelát a családi játszmákba, körvonalazódik jövőképe is.
K. Józsefné a szobatársai viaskodásaiban a mérleg nyelvét jelenti, lelki szemetesláda.

 A foglalkozás ideje: 2003. február 20. (17-18 óra)			Száma: 59.
		Helye: Dolina
		Vezetője: Mező Tibor				Koterapeuta: nincs

Résztvevők:	D. László
		Dr. H. Márta
		K. Zoltán			5 fő
G. Péter
Sz. Béla

Téma:	J. S. Bach: Concerto in D minor for Harpsichord and String Orchestra
	Gyémánt az út sarában (In 101 zen történet)

A foglalkozás menete:

T. Zsuzsanna és K. Józsefné felmentését kérte influenza miatt, V. V. György nem hagyott üzenetet távolmaradására.
Nagyon találó és jellegzetes történetet olvastam fel egy olyan emberről, aki italozott és kártyázott, majd felhagyott mindezzel, és soha nem fordult vissza. Szerettem volna Bach Olasz koncertjét, vagy Paul Hindemith Koncertzene vonósokra és rézfúvósokra c. művét hallgattatni, mint olyan hangzást, amelyben a motívumok nem épülnek ismétlődésekre. E nélkül csupán háttérzenére csupaszítottam most a zenemű hallgatását.
A felolvasott történet a legmélyebb hatást K. Zoltánra tette. Belátta feketebárány szerepét testvérei között, fel kívánja mutatni érvényesülését, Dolinai tartózkodásából erényt kovácsolni. D. László és G. Péter is visszagondolt életük fordulópontjaira. Mindketten viszonylag későn sérültek, jelen helyzetüket javulófélben látják.
Irodalmi műsorral készülnek Dr. H. Márta vezetésével a nőnapra, érdekes figyelni önszerveződő, egymásra direkt és indirekt hatást gyakorló modorukat. Dr. H. Mártára nehezedik a szervezés súlya, akit megvisel, de rámenős stílusának következményeit is el kell szenvednie. Az üveghegy megmászásának érzésére most reagáltam érdemben, mondván, hogy biztonságot szerezhet még az üveghegy lábánál is, a mindennapokban stabilizálódni, ez is lehet cél.

A foglalkozás ideje: 2003. február 27. (17-18 óra)			Száma: 60.
		Helye: Dolina
		Vezetője: Mező Tibor				Koterapeuta: nincs

Résztvevők:	D. László		Z. Józsefné
		Dr. H. Márta		T. Zsuzsanna
		K. Zoltán						7 fő
G. Péter
Sz. Béla

Téma:		Bródy János: Mákos rétes (előadja Halász Judit)
		Weöres Sándor: Felhőt nekem

A foglalkozás menete:

V. V. György nem hagyott üzenetet.
A megérkező körben Sz. Béla úgy nyilatkozott, hogy a zene a foglalkozáson jó hatással van rá. Dr. H. Mártát segíteni kellett, mert a szereplők lemorzsolódtak körülette, legalább is így érezte. Javasoltam neki, hogy főszervezőként néha szükséges olyan elvonatkoztatás, mely szerint tőlem függetlenül is lehetséges a csapatot sikerre vinni, tehát a szerepemet minimalizáljam. D. László határozottan megvédte azt az álláspontját, hogy a foga megcsinálása érdekében vállalta a konfliktust, mely szerint nem ment el a próbára.
A motiváció megteremtésekor kiemeltem azt a körülményt, hogy a feladatunk az értékkeresés, s ez oly fontos, hogy kiindulópontunk ezért nem a levertségből való kiemelkedés. A zenei környezetünkben észrevenni az értéket. ,,Nem is tudják, hova viszem Önöket?” Lehet-e ez gyermekdal? Ezután hallgattuk meg a számot, majd a verset felolvastam. A felolvasás után kértem, hogy becsüljék meg írója életkorát, érett felnőttre, s nem öregemberre gondoltak. Elemeztük a hallott dal politikai jelentéskörét. A dallama mindenkit lenyűgözött, nem bánták meg az ismertsége ellenére újra meghallgatni.
A vers elemzése néhány sarkpont köré szerveződött: ég és föld, fent és lent, dialógus, megoldottság.
A foglalkozás után K. Zoltánnal hosszan beszélgettem. Megbecsüléséről jelenlegi munkájában, munkahely keresése eredeti szakmájában, bizonyítási vágy családja előtt, mind szóba került. Jelentős változásról számolt be, amin átment, bízik sikerében.

A foglalkozás ideje: 2003. március 6. (17-18 óra)			Száma: 61.
		Helye: Dolina
		Vezetője: Mező Tibor				Koterapeuta: nincs

Résztvevők:	D. László		Z. Józsefné
		Dr. H. Márta		T. Zsuzsanna
		K. Zoltán		V. V. György		8 fő
G. Péter
Sz. Béla

Téma:		Kötetlen beszélgetés

A foglalkozás menete:

A résztvevőktől megkérdeztem, hogyan érezték magukat. Olyan mély válaszokat hoztak felszínre, hogy az érzelem kimondásának képességét fontosabbnak éreztem most gyakorolni, mint a témakövetést.
Jellegzetes válaszok. D. László lehangolt amiatt, hogy a sportjutalom-keretből kimaradtak a lányok, őt nem hallgatták meg ebben a kérdésben, pedig ő szervezte a sportrendezvényt. K. Zoltán állás és szállás dolgában nagyot haladt előre, jó érzetét úgy reagálta le, hogy sokat kellett dolgoznia érte. Sz. Béla aggódik szülei egészségéért. Z. Józsefné alig tud napirendre térni a fölött, hogy cselekvőképességet kizáró gondnokság alá helyezték, Z. Józsefnében van ezt elfogadó attitűd. V. V. Györgytől kérdeztem, hogy mire van szüksége, percekig nem tudott válaszolni. Míg végül a pénzt említette, és a fájdalmát amiatt, hogy a családja megtagadta. T. Zsuzsa magyarázta V. V. György állapotát, majd a sajátjára tért át, ami lesújtó. Szeretné rehabilitálni önmagát V. V. György, és a fiát is magához venni. Kérdeztem tőle, hogy 5 és 10 között értékelve, mennyire becsüli testi erejét. (Tíz a maximum, öt a minimum.) Képtelen volt adekvát választ adni, 3,5-re – mondta. Vágyaihoz jelenleg sem szellemben, sem testi erőnlétben nem ér föl, és ezt ki is fejeztem. Javasoltam neki, hogy szemléleti kiindulópontnak csupaszítsa le a feladatot önmagára, önmagát húzza ki előbb a bajból, s majd, mint szilárd támasz, számíthat rá fia és élettársa.
G. Péter jól van, de berzenkedett amiatt, hogy B. Gyula a nagycsoporton beszámolt a hüllőkiállításról, pedig ez az ő tiszte lett volna felkérés alapján. Úgy találtuk, hogy nem volt elég önbizalma a felszólalásra, persze a Betegek Önkormányzati Tanácsának elnöke is hibázott.
Dr. H. Márta nem árult el új gondot.
A foglalkozás zárásaként Wagner zenedarabját hallgattuk meg, mintegy előképül a jövő órai foglalkozásnak.
A termet egy-két perc késéssel adtuk át a rehabilitáltaknak.

 
A foglalkozás ideje: 2003. április 3. (17-18 óra)			Száma: 62.
		Helye: Dolina
		Vezetője: Mező Tibor				Koterapeuta: nincs

Résztvevők:	Z. Józsefné			T. Zsuzsanna
		Dr. H. Márta		
		V. V. György							6 fő
Sz. Judit
Sz. Béla

Téma:		Mendelssohn: Hegedű concerto in E minor. Op. 64.
		Sík Sándor: Kézrátevés

A foglalkozás menete:
Három hét kihagyás után folytattam a foglalkozást. K. Zoltán időközben távozott az intézetből, a visszajelzések alapján számára sikertörténet ez. Megbeszéltük, hogyan sikerült a rehabilitációja, visszaemlékeztünk szavaira, azokra a technikákra, amit használt, hogy dolgai előre haladjanak (A, B, C variánsok ahhoz, hogy célt érjen). Sajnos nem sikerült Szentendrén maradnia, hanem hazakerült Szegedre. D. László nem hagyott üzenetet távolmaradásáról, G. Péter sem jelent meg.
A résztvevők jó közérzetükről számoltak be a megérkező körben. Távollétemben megtartották a foglalkozást, nem mutatkozott törés. A felolvasott verset igyekeztem úgy elhelyezni, hogy közvetlen emberi aspektusaira terelődjön a figyelem, a változásra és a megérintésre. Ennek ellenére a vers igazságát T. Zsuzsa és Dr. H. Márta megkérdőjelezte. Nem látták be, hogyan lehet az előítéletekkel és az egyetemes szempontok nélkül kudarcot vallani, sőt legkevésbé fogadták el a megoldást, ami Krisztusi áthajlás is volt. Magabiztosak voltak, a szenvedés tartalmát nem gondolták át, ami egyébként lefegyverez minden akaratot. Figyelmükbe ajánlottam, hogy vélekedésünk főként csoportértékek átvétele szerint alakul, mihelyst kikerülünk a csoportból, jelentősen módosul. Z. Józsefné és Sz. Judit próbált önálló véleményt formálni, de elég kevés sikerrel. A zene meghallgatására nem volt visszajelzés. Mindenesetre az a döntés született, hogy a témát vigyük át a következő foglalkozásra is.

A foglalkozás ideje: 2003. április 10. (17-18 óra)			Száma: 63.
		Helye: Dolina
		Vezetője: Mező Tibor				Koterapeuta: nincs

Résztvevők:	D. László		Z. Józsefné
		Dr. H. Márta		Sz. Judit
R. János		Sz. Béla
G. Péter					7 fő

Téma:		Mendelssohn: Overture ,,The Hebrides”
		Sík Sándor: Kézrátevés

A foglalkozás menete:

V. V. György felmentést kért, T. Zsuzsa nem hagyott üzenetet.
A csoportfeladatról és az előző foglalkozásról tájékoztattam a résztvevőket, különösen R. Jánost, mert először vett részt nálam a foglalkozáson.
Dr. H. Márta rendkívül ideges volt, főként a kulcsa elvesztése körüli bonyodalom miatt. Izgalmas volt megfigyelni, hogyan enyhült meg a foglalkozás végére. Kézfogást imitáltam a vers felolvasása előtt, R. János önátadóan, Dr. H. Márta pedig úgy tette tenyerembe a kezét, hogy a fejét közben elfordította. A zene meghallgatása következett, hagytam hosszan szólni. D. László kifejezetten a zenei élmény alapján lett megszólítva, mélyen hatott rá.
Taglaltam a megújulás, emberré levés tartalmát. D. László humánuma éppen nem mondott ellen a vers tartalmának, hiszen a vadság fölé igyekszik emelkedni az emberi szellem, az hogy emberré lenni, emelkedett tartalom. R. János intellektusa hatott rám. Egyszerű gondolkodása mögött variábilis nyelvhasználata adekvát módon adta vissza az esztétikai-gondolati élményeket, amit átélt.
Sz. Judit közfelháborodás tárgya, de távolléte után a csoport tagjainak elmagyaráztam Sz. Judit tragédiáját, nyomban megváltozott a róla kialakult ítélet.
G. Péter nem szólt hozzá a beszélgetéshez, de a foglalkozás végén velem maradt, instrukciókkal láttam el zenei foglalkozása vezetésében. Sz. Béla néhány perccel korábban távozott, vacsora és gyógyszer felvétele miatt.

A foglalkozás ideje: 2003. április 17. (17-18 óra)			Száma: 64.
		Helye: Dolina
		Vezetője: Mező Tibor				Koterapeuta: nincs

Résztvevők:	D. László		Z. Józsefné
		Dr. H. Márta
		R. János						6 fő
Sz. Judit
Sz. Béla

Téma:		Schumann: I. szimfónia Op. 38. 1. tétel
		Az alagút (In 101 zen történet)

A foglalkozás menete:

T. Zsuzsa és V. V. György nem hagyott üzenetet, G. Péter a mai alkalommal felmentést kért, R. János ellenben eljött a következő foglalkozásra is.
A megérkező körben a sportvezető választás kötötte le a figyelmet. D. László a sportprogramok lebonyolításában vállal aránytalanul nagy részt, amit nem méltányol a közösség eléggé. Megtámogattam abban, hogy egyéni érdekköréből kilépve, szolgálatot vállalt a közérdek számára, aminek törvényszerűségei vannak, mindezt kellőképpen kell becsülni önmagunkban.
Először a zenét hallgattuk meg, az első akkordokra különösképpen figyelve. A kiválasztott művet hangosan olvastam fel. A sorsunk nagy választásaira hívtam fel, ami évtizedekre kihatott. Z. Józsefné a leányába oltott szeretet gyümölcseit most érzi. Dr. H. Márta védtelen a kirekesztettséggel szemben, nehezen viseli, ha nemet mondanak neki, emiatt zuhan vissza sorsába. R. János elbeszélte, hogy a szarvasmarhatartás felőrölte életerejét, pedig az állatgondozás hivatása volt. Azóta nem talál önmagára, családot nem lapított, nővére és sógora látogatja. Sz. Judittal kapcsolatban elfogadó volt a magatartás a csoportban, Sz. Judit nem volt fegyelmezetlen.
A zenét még visszajátszottuk egyszer, s megállapítottuk, hogy az induló motívum nem tért vissza.

 
A foglalkozás ideje: 2003. április 24. (17-18 óra)			Száma: 65.
	Helye: Dolina
	Vezetője: Mező Tibor					Koterapeuta: nincs

Résztvevők:	D. László
		R. János
		Z. Józsefné				5 fő
Sz. Béla
G. Péter

Téma: Benjámin László: Kép és szobor
	Mozart:	Ein musikalischer Spass – in F Major, K. 522. (III. Adagio cantabile)
Divertimento in B flat Major, K. 287 (II. Thema (mit 6 Variationen). Andante grazioso)

A foglalkozás menete: 
A rendszeres résztvevők közül Dr. H. Márta hiányzott, aki eltávozáson volt a foglalkozás időpontjában.
Sz. Bélának volt egy kérdése, mikor megkezdődött a csoport, hogy a depresszió ellen hogyan lehet küzdeni. Szülei miatt aggódik, úgy emlékszem, hogy az édesapját műtik, emiatt van rosszabbul Sz. Béla.
A téma az érték megfelelő időben való felismerése, a társadalmi klisékkel szembeni védekezés, a tisztánlátás. Benjámin Lászlónak József Attilára való visszaemlékezése ennek végiggondolására hív fel. A motiváció a következő volt: a versnek van egy jellegzetes alaphangja, kissé elégikus. Ezt az alaphangot kellett átvinni a zenei hangzás tónusára, ki kellett választani a két zenemű közül azt, amely a vershez leginkább hasonlít. Teljes bizonyossággal sikerült a csoport tagjainak a választás, amely műértésükről, érzékenységükről győzött meg.
Z. Józsefné példának hozta fel, hogy gyerekének jó nevelése most tölti el boldogsággal, mert most kapja vissza azt tőle, amit ő annak idején neki adott. Az évtizedek távolába így sikerült neki belelátni. G. Péter és D. László is gondolkodott sorsfordító élményükön, amelyben a tisztánlátás volt próbára téve. R. János testvéri kapcsolatban éli át a ragaszkodás, hovatartozás élményét.
A foglalkozás végén a nyári Irodalomterápiás Tábor szervezéséről beszéltünk, többen jelezték részvételi szándékukat.

 
A foglalkozás ideje: 2003. május 15. (17-18 óra)			Száma: 66.
	Helye: Dolina
	Vezetője: Mező Tibor					Koterapeuta: nincs

Résztvevők:	D. László		V. V. György
		R. János		T. Zsuzsanna
		Z.Józsefné		Sz. László			9 fő
Sz. Béla		Dr. H. Márta
G. Péter

Téma:	Oravecz Imre: Jelentés a boldogság állásáról

A foglalkozás menete: 
Sz Juditot megkértem, hogy most maradjon távol a csoporttól, mert T. Zsuzsa és V. V. György ezt a feltételt állították részvételükhöz. Új tagként érkezett Sz. László, aki láthatóan gyötrődik, nem bírta végigülni az egy órát, korábban is távozott.
A résztvevők jó közérzettel bírnak, kivéve Sz. Lászlót és Dr. H. Mártát, Sz. Béla álmos, aki emiatt hamarabb elment. Motivációnak előrebocsátottam, hogy a műválasztás indítéka a harmonikus élethez találni anyagot. Eddig valamely baj, gyötrelem, gond képezte a kiindulás tárgyát, most a derű, az öröm legyen az alap. T. Zsuzsának és Dr. H. Mártának voltak fenntartásai, előfeltevései, ami alapján lehetetlennek tartják, hogy érvényesülhet boldogságfilozófia. Ezután olvastam fel a verset, a választott zeneművet sajnos nem tudtuk meghallgatni magnóhiba miatt.
A versre adott reakciókból egyre inkább kibontakozott az elutasítás, a szépítés, az idealizálás. Oravecz Imre érzésének hitelességét is kétségbe vonták, egyhangú vélekedés alakult ki ebben. A boldogság ezen állását kifejezetten unalmasnak találta Z. Józsefné. A csoportnak megígértem, hogy felveszem a kapcsolatot a költővel, és személyes bizonyságot kérek tőle egy találkozó megszervezésével. A társaság felvillanyozódott. Dr. H. Márta már kész ellenverset akar faragni, a többiek pedig majd próbára teszik a költőt. Általános derültséget keltett, hogy itt sikerült egy ellentmondásosság nélküli, kerek érzelemvilágra szert tennem a műválasztással, így mutatva föl a napot, az eszmét, a boldoggá válásunk eszményét. Ennél a pontnál lezártam a csoportot, mindenki töltekezve távozott.

A foglalkozás ideje: 2003. május 22. (17-18 óra)			Száma: 67.
		Helye: Dolina
		Vezetője: Mező Tibor				Koterapeuta: nincs

Résztvevők:	D. László		
		Dr. H. Márta
		R. János						5 fő
Z. Józsefné
Sz. Béla

Téma:		Kötetlen beszélgetés

A foglalkozás menete:
A foglalkozás idejére esett a Magyar Televízió munkatársainak felkérése TV interjúra, ami a csoport több tagját érintette, ezért a feldolgozandó témát a jövő hétre halasztottam.

A foglalkozás ideje: 2003. május 29. (17-18 óra)			Száma: 68.
		Helye: Dolina
		Vezetője: Mező Tibor				Koterapeuta: nincs

Résztvevők:	D. László		Z. Józsefné
		Dr. H. Márta
		R. János						6 fő
Sz. László
Sz. Béla

Téma:		Beethoven: 5. szimfónia (Allegro con brio)
		E. A. Poe: A Holló

A foglalkozás menete:
G. Péter és V. V. György távolmaradásáról nem hagyott üzenetet, T. Zsuzsáról pedig az az információm, hogy elhagyta  Dolinát.
A vers felolvasását magyarázatokkal tűzdeltem abból a célból, hogy a lelki történések dimenziójába helyezzük a jelentést, valamint hogy érzékeltessem a Holló-szimbólum sokféle jelentését, nehogy leredukálják a konkrét hollóra, mint madárra. Sz. Béla figyelmét nem tudtam megkötni, Sz. László is nagyon elfáradt. R. János nagyon tájékozott, értelmezése adekvát.
A versválasztás üzenete az volt, hogy a lélek bízik-e még feltámadásába, szárnyalásába. Dr. H. Márta és D. László szkeptikus. Én távolságot tartottam a magam számára Poe konklúziójától, de kinek-kinek a választására bíztam a döntést.
A zene meghallgatása következett, D. Lászlót elbűvölte, R. János véleménye, hogy a vershez illik a hangzásvilága. Az idő előrehaladott volta miatt alaposabb megfigyelés nem történt, csupán a líraiság helyenkénti alakot öltését emeltük ki belőle.

 
A foglalkozás ideje: 2003. június 12. (17-18 óra)				Száma: 69.
		Helye: Dolina
		Vezetője: Mező Tibor					Koterapeuta: nincs

Résztvevők:	D. László			Z. Józsefné
		Dr. H. Márta		T. Zsuzsanna
		R. János			V. V. György		9 fő
V. Tímea			H. István
Sz. Béla

Téma:		Lator László: Emlékeidből eltűnök
Balla D. Károly: Fordul a föld
F. Schubert: Sonata in la minore per violoncello e pianoforte ,,Arpeggione” D 821 (Allegro moderato)

A foglalkozás menete:

A foglalkozást a résztvevők már várták, ami megmutatkozott abban, hogy a csoport valamennyi tagja jelen volt. V. Tímea először járt a csoportban, 3 évvel ezelőtt már dolgoztam vele együtt Kiskovácsiban. Minden aktivitását, szeretetét kiöntötte a csoportban, ami feszültséget keltett, mert hozzászólásai megfontolatlanok voltak, önmaga pedig türelmetlen. Ez az a szakasz, amikor szórta a pénzét, segítőkészségét betegtársainak.
A felolvasott mű frenetikus hatással volt a tagokra, ömlött a szó mindenkiből, a csoportdinamika felpörgött. Csoportvezetőként hagytam, nem lassítottam, inkább én gyorsultam fel. Ezért nehéz visszaidézni a kimondott gondolatokat. Volt egy szakasz, amikor Lator László versének értéséhez visszakérdeztem, s ekkor a csoport együtt gondolkodott, miszerint a bot elhagyása az erdőben nem lehet, hogy előrevetítette a költő saját haláleseményét?
A résztvevők egyértelműen kiálltak Lator László derűje mellett, s elutasították Balla depresszióját. Tanulságként megfogalmaztuk, hogy életünk értelmét, célját csupán az megadná, minden más nélkül is, ha szellemünk nyitottságát megőriznénk hajlott korunkban.
A meghallgatott zene Lator László derűs életszemléltét támogatta meg zenei eszközökkel.